106 



eksp. med i ved Orkla, langs fjorden indtil Strinden og i Opdal, 

 f. eks. i eetel, tistel. 



Oldn. udlydende a er regelmæssigen kun bevaret efter kort 

 rodstavelse, som a i sv. fem {pruu'a, tvara) fra Hiteren indtil 

 Foldenf jord-n, men kun i rene kystbygder; i sv. m, og i vb. 

 i inf. er det derimod dels overveiende dels ligestillet med 

 andre former fra Sundalen til Øvre Namdalen, f, eks. i Sun- 

 dalen leeva (v. leve), tåcWa (v. tåle), sleea (m. slæde). Imaga (m. 

 have), og endog i Indherred findes a i adskillige hankønsord, 

 især haaka, tyjaaka, maaga etc. Dog er det fra Opdal til og 

 med Snåsen det almindelige, at a i endelsen af et kort tostavel- 

 sesord bliver til å i ligedannelse med rodstavelsens vokal, hvor- 

 om senere Efter lang rodstavelse forekommer der som foran (pag. 

 54) nævnt i kystdistrikter enkeltvis bevaret udlydende a; nor- 

 denfor Folden er bevarelsen regel ved sv. neutr. {aua, øie); i 

 Nordland sker dette også ved hunkønsord og i videre udstrækning. 

 Foran konsonanter er a bleven svækket ved aksentsvag stilling 

 foran palatalt ii, f. eks. i gaaræuj (gårdene) i Selbu og Singsås. 

 Den på Østlandet herskende form for præs. af vb. af den Iste 

 svage konjugation, hvorved et præs. som kastar efter analogi med 

 dffiinir har fået e(r) til endelse, fortsætter sig også til det trond- 

 hjemske og er der et godt eksempel på, hvorledes østnorske for- 

 mer får overvægten, hvor der er megen sprogblanding. Dette 

 e lor det a, som skulde ventes, hersker i Nidelvens dalføre og 

 i Guldalen undtagen Støren, i hele Indherred (det apokoperes 

 dog i Liderne) og går langs med fjorden (f. eks. i Orkedalen) 

 til Fosen og langs kysten til Foldenfj orden. Nordligere dele af 

 Fosen, der som sagt (pag. 104) i præs. har i afir, har derfor også 

 de eiendommelige præsensformer takki, kasti, haaki, ja endog 

 låvvi af låvva, mens det østligere liggende egentlige Namdalen 

 synes, ligesom Kolvereid, at have i og a fordelte omtr. i over- 

 ensstemmelse med oldnorsk og med Nordmøre, Opdal etc. 



Oldn. u (o) i udlyd, alt£,å i obl. kasus af sv. fem., er næ- 

 sten i alle ord med kort rodst. ii i de øvre dele ai Dalene ; i 

 Sundalen og Surendalen og nede ved Trondhjems^ orden veksler 

 u med og a, i Aure og Halse og Kvernes er det maske oldn, 



