114 



fi eks. i Namdalen hårdH (hørte), tårdH (tålte), i Holtålen en- 

 dog ved udstødt stemmeløs eksplosiva: jæt^dhl (hjalp). Præs 

 ind. af st. verber efter 4de, 5te og 6te aflydsklasse synes i hen- 

 seende til vokal at være afhængige af behandlingen af oldn æ: 

 kun i Støren og Melhus, Opdal og Orklas dalføre og Trond- 

 hjems by er åben vokallyd almindelig, f. eks. drceæp, fæær, 

 østligere rent e, ved kysten noget vekslende, men mest e. Kun 

 Opdal (tildels Liderne) har pr. ind. i henseende til vokalen skilt 

 fra inf. i st. vb. af 2den aflydsklasse, f. eks. frbos, pr. fryys. 



Af megen interesse er det at iagttage, hvilke aflydsrækker 

 det er, som har udvidet sit område på de andres bekostning i 

 st. pt. partic. Mindst er tabet i Opdal, som har f. eks. rivi, 

 hnote, funjfie, bonede, dåtte, s{Ore, jeve, fare og desuden af redupl. 

 verber former som ganfije og grååte. Den 6te aflydsklasse er 

 andresteds kun repræsenteret tildels i Romsdalen og i Namdalen : 

 galH, vadi. Ved kysten repræsenteres sådanne og flere andre 

 partic. af former med o-vokal, der i Romsdalen, som der sedvanligt, 

 er åbent {gr^vé), på Nordmøre sedv. sænket {grave eller greve, 

 fare), i Fosen og Trondhjems by mest lukket {moPe, i byen en- 

 dog droge). I Namdalens kystdistrikter har de mange tilknyt- 

 ninger medført opgivelse af 6te aflydsrække : man har fcerra 

 (fare), drægga (drage). Ved Orkla og ved Gulas nedre løb er 

 4de og 6te aflydsklasse faldne sammen med 5te, men det er 

 dog kun i pt. partic, at overgangen synes uorganisk (here, 

 båret, fere, faret). Østligere og i nordre amt (undt, Namdalen) 

 er de aflydende verbers partic. former meget ensformige, idet 

 de næsten alene varierer mellem o (u) — i (især ved lange pa- 

 lataler), ø (y) — i (y) og e (i) — i: fonjni eller funjni, hødi 

 eller bydy, revi eller rivi. Ved dem med o, u, ø ogyi rodstavelsen 

 må man gå ud fra Selbus former dutjti, vurtHi og (der enestående) 

 skutii og antage, at et gennemført u i rodstavelsen ligger til grund for 

 alle de former i øst, der har ø eller y, enten man nu vil be- 

 tegne disse som frembragte ved tiljævning eller med Noreen 

 (Arkiv I, pag. 150 ff.) ved en gammel i-omlyd. De bekendte 

 partic. former med palatalvokal af blåsa og grata har ikke 

 samme slags udbredelse som drytjtjy og fyUiUy: de forekommer 



