115 



også i Suren dalen og Aure {jjrette, hPesse) samt i Bjørnør og et 

 hyppigst nær fjorden, f. eks. i Orkedalen, Melhus {greete, hPeesé) 

 og Frosten; tildels har de f ået rodvokalen forkortet ved analogi 

 med andre partic. 



Tilbageblik. 

 Den ringere hyppighed af palatal for guttural forbinder Da- 

 lene med Østlandet, medens det nordlige af stiftet i det stykke 

 nærmer sig vestnorsk. Således forholder det sig også med de 

 fleste andre analogier. Det østlige og det mere vestlige sprog 

 konvergerer mod nord og skærer hinanden i Namdalen, hvorved 

 dennes mål bliver en blanding, som på gode grunde kunde hen- 

 føres til bægge kanter. Op dal har også adskilligt, der kunde 

 bevæge til at henføre målet til det vestnorske. Bevarelsen af in 

 i aksentsvag stavelse (pag. 78 f.) og ligedannelsens art ved ord 

 med a i 2den stavelse, er det, som bevæger mig til at henføre 

 det til Dalene, endskønt refleksivets form (pag. 113) taler derimod. 

 Omvendt må jeg, når jeg ikke skal dele distriktet, henføre også 

 Øvre Namdalen til det vestligere, uagtet m der bevares, fordi 

 Namdalen har den svagere grad aftiljævning ved verber og svage 

 hankønsord ; denne synes mere tjenlig til at være afgørende for slægt- 

 skabsgraden, end det tilsvarende forhold ved svage hunkønsord er, 

 fordi der ved disse er så mange mellemformer, og endog nord- 

 mørske distrikter (se pag. 110) har normalformer, der synes 

 ganske parallele med Tydalens og Snåsens. Ligedannelse ved 

 udlydende a giver derimod kun anledning til vaklen, ikke til 

 mellemf ormer, og hvis man vil henføre hver enkelt bygd af gjort 

 til den østlige eller den vestlige side, bør flertal af dag gøres til 

 det afgørende mærke: daga er vestligt, dåg å ø&iVigi. At delingen 

 dog ikke bør gennemføres så skarpt, det beviser fornemmelig 

 vokalbehandlingen foran 1} -\- kons. : Opdal har kaPv, men gvPv, 

 Orong og Overhalden har kæPv, men gålH. 



