138 



tillige med hele den nordiske Historie i Særdeleshed, hvad Danmark 

 og Norge og derunder liggende Lande angaar". Den 13de novem- 

 ber 1742 samledes Gram og Pontoppidan tilligemed ministeren i 

 geheimeraad Holsteins hus. Gram havde indgivet sit forslag til 

 Holstein, og denne havde meddelt det til Christian VI. Holstein 

 meddelte nu, at „ Kongen gjerne saae, at et saadant lærd Societet 

 blev oprettet, og allerede havde givet naadigste Approbation til 

 det af Justitsraad Gram indgivne Forslag". Man blev nu enig om 

 at udvide planen for foreningen saaledes, at den ikke skulde binde 

 sig til nogen bestemt videnskab, men at selskabets formaal skulde 

 være at behandle alle videnskaber overhovedet. I det næste møde 

 21. november blev det bestemt, at man blandt emner, der skulde 

 være gjenstand for selskabets virksomhed, ogsaa skulde optage 

 alt, hvad der hører til Danmarks og Norges naturhistorie. 

 Den IL januar 1743 fik selskabet kongelig confirmation som kon- 

 geligt selskab og løfte om kongelig beskyttelse. 



I det kongelige reskript heder det, at selskabet skulde „lægge 

 sig efter saadanne lærde og nyttige Materier, hvilke I kunde skjønne 

 at være Os lil Behag, Fædrelandet og Nationen til Ære, og Viden- 

 skaberne til Illustration og Forbedring". Deriblandt nævnes da 

 først og fremst landets historie, geografi og sprogene. „Dernæst", 

 heder det, „maa I og have i Tanker, til samme Societet at invitere 

 dem, som udi Historia naturali, samt udi de medicinske, mathe- 

 matiske og mechaniske Videnskaber vidste at fremføre nogle mær- 

 kelige Inventa, der kunde agtes værd at meddeles Publico, og tiene 

 saavel til bemeldte Videnskabers Forøgelse som til Auctorum Roes 

 og Berømmelse." Selskabets virksomhed i den første periode ind- 

 til Grams død 1748 var ikke synderlig udstrakt og omfattede især 

 mynt- og medailleværkets forberedelse. Nogen betydning for natur- 

 videnskaben har saaledes ikke videnskabsselskabet i denne tid. 



Det var først i Fredrik den 5 tes regjering (konge 1546), at 

 styrelsen greb initiativet til at fremme det botaniske studium. 



Men stod det daarligt til med undersøgelsen af den danske 

 flora, saa var dette, som rimeligt kunde være, i endnu høiere grad 

 tilfældet med Norges. De skatte, dette land skjulte isinebjerge, 

 dale, vande og i havet rundt kysterne, var saa godt som ukjendte. 



