199 



men er af den beskaffenhed, at enhver, der fører dem med sig, 

 faar modvind, indtil han kaster dem ud i havet igjen. 



I kap. 8. tales om faarene i Lofoten. 



Der fortælles, at man paa Røst og Værøen opgiver navnet 

 paa et faar eller lam til hundene, og disse gaar op i bj ergene og 

 skiller vedkommende lam ud fra de øvrige og bringer det hjem. 



I kap. 9. tales om de vilde dyr, f. ex. bjørne. 



Maaden at skyde en bjørn paa angiver han at være den, at 

 man klæder ud et billede eller spøgelse og sætter dette op for 

 bjørnen, naar den kommer for at æde rognebær af træerne. Man 

 affyrer da et skud paa den, og bjørnen, der ser spøgelset, søger 

 did og bliver imidlertid, medens den sønderriver dette, rammet 

 paa ny. (Jessen 1. c. 122—123). 



Denne Diedrich Brinch var iødt i Aalborg 1631; efter at 

 være bleven student blev han senere inspektør i Nordland og Fin- 

 marken, var en tid i Sverige hos Grev Magnus Gabriel de la 

 Gardie, men kom siden til Norge igjen, hvor han døde i Strømsø 1685. 



A f langt større betydning i geografisk og historisk henseende 

 er rektor Gerhard Schønings i 1751 i Kjøbenhavn udgivne: _ - Gerh ^ rd 

 „ Forseg til de Nordiske Landes, særdeles Norges Gamle Geogra- 

 phie, hvormed Finmarkens og hosliggtnde Lapmarkens gamle 

 Grændser og Strcekning, Indbyggernes Oprindelse, Landenes Ælde, 

 samt andre saaavel geografiske som politiske Omstændigheder un- 

 dersøges u . Dette verk indeholder dog saa godt som intet af spe- 

 ciel naturhistorisk interesse. 



G. Schøning udgav ogsaa en dissertation om agerdy rkning, 

 forfattet af broderen Claus Ursin Sch. (sorenskriver i Salten, død c ' a f V rsm 



v ' Schoning. 



1/68;: Tractatu* æconomico phgsicus de habitu Norvegiæ ad 

 a/jr// a Haram, auctore Claudio Ursin Schøning, Hafniæ 1754, Svo. 



En chorografisk beskrivelse af Sogn leverede Ivar L ega nge r ivar Leganger. 

 (f. 1629 i Lekanger i Bergens stift, hvor hans fader Krik Iversen 

 NordahJ var prest. Han reiste som student udenlands og blev 

 magister. 1657 blev han prest til Vik i Bergens stift og senere 

 provst i Sogns provstie, ^.Uk\c 1702). 



I Torfæana pag. 150 seq. er indtørt to latinske epistler af 

 ham til Torfaeus cwm 6r< vissvma Sogniæ chorographia. 



