211 



tragtet har, fremfor de fleeste andre Lande, mange Singularia Natur æ 

 et Trovidentiæ. baade i de døde Elementer, Metaller, Mineralier 

 og Væxter, saa og Dyr, Fugle og Fiske, ja allermeest i Henseende 

 til de sidste. som knap nogensteds i Verden findes enten i større 

 Adskillighed eller Overflødighed end her". 



Da landets indfødte ei forstaar at bedømme disse Singularia,, 

 efterdi quotidiana vilescunt, og landet paa grund af sin beliggen- 

 hed ikke besøges af andre end kjøbmænd og sømænd, finder Pon- 

 toppidan. at den adelige og studerende ungdom i Danmark, ..som 

 anstiller kostbare Reyser for at besee fremmede Lande, forst burde 

 forpligtes til at perlustrere i det mindste paa et halvt Aars Tiid 

 dette med Danmark saa nær forenede Kongerige." Han rinder og- 

 saa, at de derved bedre vilde ..habilitere sig til deres Konges og 

 Fædernelands Tieneste i offentlige Embeder" naar de iforveien havde 

 erhvervet sig et ..rigtigt Begreb om det, som hører til Idiottsmum 

 Anrregicwti, eller hvorved dette Lands Art og Egenskab alde- 

 le- viger af fra den Danske." 



Dernæst gaar Pontoppidan over til at omtale sine kilder, 

 de ovenfor nævnte naturbeskrivende verker. Han havde, som 

 han selv siger, ikke mange ældre kilder at øse af: men „de 

 Opdagelser. som jeg selv har kundet giøre, enten ved Siun 

 eller Hørelse og nøye Prøvelse, maatte giøre mig den beste 

 Bistand. Hertil har jeg havt stor Leylighed og Anledning af mine 



lige Visitations-Reyser næsten i enhver Krog af det vidtløftige 

 Stift". 'IVondhjems stift siger hau at han ei har seet; de øv- 



e kjender han ved gjennemreise. og han har i nogen tid op- 

 holdt sig i „Aggershuus" stift. Men de egne, hanharhavt bedst lei- 

 lighed til at lære, er hans eget stift, Bergens. Herom siger han : „Et 

 Par Maaneder eller 3 tilbringes undertiden med Keyser, og som disse 

 -kaffe mig flere ledige Timer end jeg ellers ønskede, saa pleyerjeg, 

 --om man siger, af Nøden at giøre en Dyd, Og passerer dem til 

 Is i Samtale med en Hob saa kaldede Flytnings- Folk, bestemte 

 til min Revdes Befordring. I Lad disse svare mig paa adskillige 

 Spørsmaal, derom conmlerer jeg siden i\Lro Præsl eller nogen 

 .tiulen Maud, bekiendt i sim, . og hvis jeg hører det samme 



al mange bekræftes, men af ingen tåges i Tvivl, ikke heller n<>gen 



