219 



i det danske videnskabsselskabs protokol 7de juni 1753 (cfr. selsk. hi- 

 storie af Molbech p. 66): ., Biskop Harboe tog den anden Deel af 

 Biskop Pontoppidans norske Historia naturalis til sig for at gjen- 

 nemsee den, og siden leverede han den til Justitsraad Finkenhagen 

 (Waisenhusets Direktør eller Inspektør) for at befordres til Trykken." 

 Heraf slutter Molbech il. e.) ..at Manuscriptet i det mindste har 

 gaaet igjennem Selskabets Hænder, da det nedsendtes at Forfatte- 

 ren (hans Fortale til anden Del er dateret Bergen 24. April 1753), 

 dels at Bogen formodentlig er bleven trykt uden Bekostning for 

 Forfatteren og rimeligvis paa Waisenhusboghandelens Forlag". 



Jalfald har hans bog gjort ham bekjendt i Danmark, hvor 

 han, sum vi senere skal hore, blev prokantsler ved universi- 

 tetet 1755. 



X. M. Petersen siger om Pontoppidan i sin lith. i\'. 132: 

 „\'ed Pontoppidans naturhistoriske Arbeider er der ikke alene 

 Samlingen, der tildrager os, skjøndt ogsaa den er en af Spirerne: 

 til Naturkyndighedens Dyrkning i Danmark, men især den Maade, 

 hvorpaa Naturalismen i sin ædleste Bptydning første Gang uden 

 Tvivl med Klarhed gik op for Theologien, for hvilken Kristusbille- 

 det hidtil var den hele Natur. ..Altfor mange, siger han, ere de. 

 ■ som daglig misbruge Naturen til at vanære Gud; vel os, om vi. 

 kunde anvende dens Betragtntng til noget hedre. Den aabner os 

 Vejen til videre Indsigt i den store Skabers saa vise som kjærlige 

 Husholdning hos os i Naturens Rige." Han vil kun mevne „I(Mhy- 

 theolofjien alene eller (kids Kundskab indhentet al" hans Hushold- 

 ning med Fiskene". „Hvis nogen vilde undersøge den Materie 

 grundig og tilgavns, saa vidste han ham ingen bedre Skole eller Bi- 

 obliothek. end at tilbringe ett Aars Tid i det mindste ved Strandsi- 

 derne i Bergens Stift eller Nordland: sandelig hans Opdagelser 

 skulde sætte hele Europa i Forundring, og dersom han havde Ind- 

 sigt nok i Tingenes Sammenhæng til at kunne vise den og atter 

 i den (aids underlige Raad og Hensigt, saavidt som vi usle Idioter 

 kunne stave os til, da. siger han, tror jeg, han gjorde en priselig, 

 ja hellig og opbyggelig Gjerning"*) 



W fortalen ul Pontoppidans Glo*xuriuin Xonagicuut i 49) 



