ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 189 4, N:0 2. 65 



fallet med det andra exemplet In — ^ — - (1,456 i st. f. 1,133). 



Den i tabellen förekommande siffran utgör medeltalet af två 

 observationer, hvaraf den ena ger siffran 1,44, den andia 1,4 7. 

 Något tillfälligt fel kan således här ej gerna föreligga. För öf- 

 rigt stämmer denna observation på sitt sätt med SoaETS, hvilken 

 funnit att det theoretiska värdet öfverskridits vid en tid, då, att 

 döma af de öfriga försöken, sluttillståndet ej gerna kan hafva 

 varit ens tillnärmelsevis uppnådt. Det synes alltså genom detta 

 försök vara ganska noga konstateradt, att i vissa fall mycket 

 stora afvikelser från den af van't Hoff föreslagna theorien 

 kunna förekomma. Anmärkningsvärdt är, att mera utspädd 



kopparsulfatlösning (0,i n — ^—^) afviker något åt motsatta si- 



dan, i det €07:067 har värdet 1,088 (medium af två försök, 

 som gåfvo siflfrorna l,ii resp. 1,07). 



2) Åtskilliga andra försöksvätskor, nämligen 0,i n svafvel- 

 syra, 1 n NaCl och 20 % KNO3 ge värden på C27 : C67, som äro 

 betydligt lägre än det theoretiska värdet. Oaktadt dessa värden 

 möjligen skulle kunna förklaras genom det antagandet, att slut- 

 tillståndet ännu ej vid försökens afslutande var tillnärmelsevis 

 uppnådt, så är likväl ett sådant förklaringssätt föga sannolikt. 

 Ty de anförda försöks vätskorna ha en diffusionshastighet, som 

 är af samma storleksordning som de lösningars, hvilka ge med 

 det theoretiska nära öfverensstämmande värden. Det är därför 

 ej troligt, att dessa försökskroppar skulle vara så synnerligen 

 långt aflägsnade från ändtillståndet vid försökens afbrytande. 

 Förmodligen afvika således dessa försöksvätskor från theorien i 

 motsatt riktning mot 1 n kopparsulfat. 



3) En tredje grupp af försöksvätskor, och denna är den tal- 

 rikaste, då den består af de tio först nämda lösningarna, af- 

 vika relativt obetydligt från theoriens fordringar. Denna grupp 

 innehåller de lösningar, som besitta den största diffussionskoeffi- 

 cienten (NaOH, HCl och HNO3), men äfven ett par andra, som 

 ej utmärka sig genom synnerligt stort värde på diffussions- 



