154 SVEDELIUS, NODTEMPERATUR I ORGELPIPA. 



I. Uppvisande af temperaturförändriiigar inom den 

 anblåsta pipan. 



Till tenipei-aturbestäniningar af denna art torde termoeleinent 

 lämpa sig bäst. 



Tvä i princip olika anordningar låta härvid tänka sig. Den 

 ena vore att utsätta termoeleuientet för luftens periodiska tem- 

 peraturförändringar inom pipan och med en dynaraometer upp- 

 skatta dessa genom att mäta styrkan af de på så sätt alstrade 

 vexelströmmarna. Den andra vore att endast låta termoelementet 

 åverkas antingen af den vid förtätningen uppvärmda eller vid 

 förtunningen afkylda luften och med en galvanometer bestämma 

 dess deremot svarande temperaturförändringar. 



Då de undersökningar jag gjort på grundvalen af den förra 

 principen ej ledt till målet, vill jag endast i största korthet göra 

 reda för dem. 



Metoden kräfver först och främst ett ytterst känsligt termo- 

 element, som förmår följa med de på hvarandra följande tempe- 

 raturförändringarna inom ljudvågen. Ett synnerligen tunnt ele- 

 ment erhöll jag genom att hamra fast vid hvarandra två strimlor 

 bladguld och bladsilfver, fästa de fria ändarna vid ledningstråden 

 och omgifva kontaktställena med ett lager vax-kolofonium. I 

 saknad af lämplig dynamometer använde jag i stället en galva- 1 

 nometer och afbröt och slöt ledningen genom termoelementet 

 och galvanometern med tillhjelp af en med pipan lika stämd 

 stämgaffel. Emellertid uppträdde härvid ett fenomen, elektriska 

 rifningsströmraar, från hvilkas störande inverkan jag ej lyckades 

 göra mig oberoende. Vare sig kontakten utgjordes af en koppar- 

 skifva och en vid den vibrerande stämgaffeln fästad tunn koppar- 

 fjäder eller af kvicksilfver och en vid stämgaffeln fästad platina- 

 spets, gaf galvanometern relativt stora, nyckfulla utslag, som ej 

 tilläto iakttagande af möjligen befintliga temperaturutslag. 



De undersökningar, som äro gjorda pa grundvalen af den 

 andra principen, ha deremot ledt till målet, för så vidt detta 



