ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 94, N:0 4. 155 



var att endast uppvisa teraperaturförändringarna inom den an- 

 blåsta pipan. 



Vid dessa senare undersökningar har jag städse användt 

 samma orgelpipa. Denna var af trä med rektangulär genom- 

 skärning och förskjutbar kolt". Dä dess svängningstal låg mellan 

 50 och 64 dubbla svängningar, gaf den vid svag anblåsning 

 grundton ren. Vid den bläster, som stod mig till buds, erhöll 

 jag ej tillräckligt stark anblåsning för att fä fram pipans öfver- 

 toner. 



Temperaturbestäraningarna gjorde jag med en af Dr Ång- 

 ström konstruerad spegelgalvanometer och använde som termo- 

 element koppar-nysilfverelement. 



Mot ett galvanometerutslag af en skaldel svarade en tera- 

 peraturskilnad mellan termoelementets lödställen af 0.°0033 C. 



Metod 1. 



Experimentella anordningen. 



Metoden består i att låta termoelementets ena lödställe, 

 fästadt vid en med pipan i det närmaste lika stämd stämgaffel, 

 under ena hälften af svängningstiden doppa ner i pipan, under 

 andra hälften af svängningstiden hållas upplyftadt öfver pipan. 

 Lödstället bör i så fall anta en medeltemperatur mellan tempe- 

 raturen i yttre luften och medeltemperaturen under den halfva 

 svängningstiden hos det ifrågavarande luftlagret inom den an- 

 blåsta pipan. Denna medeltemperatur kommer naturligen att 

 kontinuerligt variera under intervallen mellan två sväfningar 

 och termoeleraentet, hvars andra lödställe hålles vid konstant 

 temperatur, i långsam följd återge de omedelbart på hvarandra 

 följande temperaturfaserna inom den anblästa pipan. 



Anordningen var denna: 

 A är en några centimeter lång, rund trästaf med 2 mm dia- 

 meter. Den är fästad vid ett ungefär 1 dm långt skaft C af 

 rörvass, som åter är fastskrufvadt vid ena armen D till en 

 horisontel stämgaffel, som fick vibrera i vertikalplanet. Stäm- 

 gaffeln, tillverkad hos R. Koenig, Paris, var försedd med vigter, 

 som kunde förskjutas efter stämgaffelns skänklar, hvarvid det 



Öfvers. af K. Vet.-Ahad. Förh. 1894. Arg. 51. N:o 4. 2 



