166 SVEDELIÜS, NODTEMPERATUR I ORGELPIPA. 



till och från pipans vägg, utan visar, att de båda angifna me- 

 toderna för iakttagande af teinperaturförändringarna inom pipan 

 ej i sitt nuvarande skick lämpa sig till att i absolut mått be- 

 stämma dessa. 



Anledningen härtill är, hvad den första metoden beträffar, 

 väl i första hand att söka deri, att luft strömmar fram genom 

 den af trästafven ej täckta delen af zinkskifvans öppning, och 

 sträcker sig dess inverkan ett godt stycke såväl utom som inom 

 pipan. Vidare ställas stora anspråk på termoelementets käns- 

 lighet, och är det ej sannolikt, att det hinner anta den högsta 

 och den lägsta temperatur, som den vibrerande luften erhåller. 

 Slutligen inverkar galvanometerns egen af dämpningen beroende 

 svängningstid. 



Hvad åter den andra metoden angår, är det ej gifvet, att 

 kautschukhinnans vibrationer identiskt sammanfalla med den i 

 vibrationer försatta luftpelarens. Och vidare är det ej sannolikt, 

 att kautschukhinnan förmår under ena hälften af svängningstiden 

 helt afspärra luften inom ebonitskifvans urhålkning. Samtliga 

 dessa omständigheter samverka till att göra galvanometerns an- 

 gifvelser för små. 



III. Om energiförlusten rid ljudvågens reflexion mot 

 den anblåsta pipans botten. 



Vid ljudvågens reflexion mot pipans botten, kommer den 

 reflekterade vågens amplitud att försvagas och en minskning i 

 ljudvågens rörelseenergi att inträda. Denna förlorade rörelse- 

 energi är att återfinna som värme. 



För uppvisande häraf användes som förut ett kopparnysilfver- 

 eleraent med ena lödstället nedsänkt i ett profrör med paraffin. 

 Det andra lödstället uthamrades helt tunnt och fästes med vax- 

 kolofonium vid en ebonitskifva, som fastgjordes vid pipans botten. 



När pipan anblåstes, gaf den med termoelementet förenade 

 galvanometern små utslag, angifvande en uppvärmning af löd- 

 stället inom pipan. 



