177 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1894. N:o 4. 



Stockholm. 



Om Taylors och Nicoles inbördes förtjänster be- 

 träffande difierenskalkylens första utbildande. 



Af G. Eneström. 



[Meddeladt den 11 April 1894 genom D. G. Lindhagen.] 



I sitt utmärkta arbete Methodus incrementorum (London 

 1715) har Brook Taylor (1685 — 1731) bland annat äfven gifvit 

 den första framställningen af teorien för ändliga differenser ock 

 deras integraler, samt för differensekvationers integration. Några 

 få år senare behandlade äfven Nicole (1683 — 1758) differens- 

 kalkylens grunder i fyra afkand lingar hvilka blifvit införda i 

 franska vetenskapsakademiens handlingar för åren 1717, 1723 

 och 1724. Om den inbördes betydelsen af dessa Taylors och 

 NicOLBS arbeten synas meningarna hittills icke varit fullt stad- 

 gade. Visserligen finner man Emerson i företalet till sitt 1763 

 utgifna arbete om differenskalkylen uppgifva, att nämda kalkyl 

 blifvit uppfunnen af Taylor, samt uttryckligen förklara, att 

 teorien sedermera icke blifvit af någon matematiker vidare ut- 

 bildad, ') hvaraf synes framgå, att han icke vill tillerkänna 

 Nicole någon förtjänst om difFefenskalkylen. A andra sidan 

 tyckes flertalet af matematikens historieskrifvare luta till den 

 meningen, att NicOLE inlagt väsentliga förtjänster om denna 

 kalkyl. Väl har MoNTUCLA framhållit, att NicOLE behandlat 

 differensmetoden mindre generellt än Taylor, men till stöd för 



') W. Emerson, The methud of increments (London 1763), Preface, sid. IV. 



