ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 94, N:0 4. 187 



räknas, att han saknade hvarje tecken för Ju^ och ^m^, att 

 han för Jx begagnade både un och n, samt att han vid den 

 alhiiänna integrationen ej tillade någon arbiträr konstant. Ett 

 svårt fel i metodiskt afseende begick han genom att låta dif- 

 ferensen vid en hel funktion vara f{x + 1) — fiß)-, nien vid en 

 bruten funktion f{x) — /(a' + 1), ehuru visserligen detta fel lätt 

 kan förklaras genom den stora vikt, han fastade vid kalkylens 

 tillämpning på seriers summering. — - I fråga om själfva fram- 

 ställningssättet måste man anmärka de långa tröttande alge- 

 braiska räkningarna — jag har också i min redogörelse ute- 

 lämnat dem såsom varande utan värde — , för hvilka ingen 

 bestämd metod angifves, samt de ofta onödigtvis förekommande 

 ofullständiga induktionsbevisen. 



Resultatet af den nu utförda undersökningen torde således 

 kunna sammanfattas därhän, att Nicole berört blott en mycket 

 obetydlig del af det nya och vidsträckta område, Taylor i sin 

 inkrementmetod utforskat, samt att förtjänsten af differenskal- 

 kylens första utbildande således utan tvekan bör tillerkännas 

 den senare. 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1894. Arg. 51. N:o 4. 



