ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 94, N:0 5. 225 



centrala delen på skäret intogs af odlad mark. — Berggrunden 

 bestod företrädesvis af kalk. 



Det lägsta, närmast det föregående belägna skäret. 



Närmast intill det föregående skäret höjde sig endast unge- 

 fär en half meter ett ännu mindre med sträckning ungefär i N. 

 och S. samt med likartad berggrund. Det var till största delen 

 beklädt af en gles gräsmatta, där Eleocharis palustris spelade 

 hufvudrollen på de sankare ställena, under det de torrare delarne 

 intogos, i N. mest af Agrostis siolonifera, i S. af Juncus hal- 

 ticus. Inströdda i denna gräsmatta förekommo följande: Leon- 

 todon autiminalis. Valeriana ofßcinalis, Pedicularis palustris, 

 Rhinanthus minor, Angelica silvestiis, Caltha palusto'is, (sannüigdi 

 dessa enstaka), Parnassia palustris (på sina stallen, isynnerhet i 

 södra delen strödd-riklig), Spircea Ubnaria (mycket enstaka), 

 Fotentilla anserina (enstaka), Comarum palustre (enstaka), Ru- 

 mex sp., Juncus balticus (i söder strödd-riklig), J. alpinus (en- 

 staka), Scirpiis pauciflorus, Eleocharis palustris, Carex aquatilis, 

 Aira ca'spitosa, Calamagrostis stricta. — På de fuktigaste fläc- 

 karne var vegetationen i allmänhet mycket frodig. I ögonen 

 fallande var den med äfven en obetydligt olika fuktighet vexlande 

 yppigheten hos flere arter. Så blef Juncus balticus i närheten af 

 vattenbrynet och i allmänhet på de fuktigaste fläckarne ungefär 

 80 cm. hög, på något mindre fuktig mark endast 50 å 60 cm. 

 En del enstaka förekommande arter, som i allmänhet föredraga 

 mot vindarne skyddade ståndorter, voro här, tack vare underlagets 

 sammansättning, rätt frodiga, men mer eller mindre lågväxta. 

 Så uppnådde den mycket enstaka förekommande Spircea Ulmaria 

 endast något öfver 60 cm., men hade stora och kraftigt utbildade 

 blad och blommor af vanlig storlek. Analogt förhöllo sig Valeri- 

 ana officinalis och Aira ccespitosa. Eleocharis palustris var i all- 

 mänhet lågväxt, men hög och frodig på mot vinden skyddade 

 ställen (vid större stenar). Parnassia palustris var lågväxt, van- 

 ligen icke öfver 25 cm., med tättsittande, rikliga och ofta tämligen 



