232 GREVILLIUS, KÄRLVÄXTVEGETATIOXEN PÅ ALNÖX. 



örsholmen ha, såsom nämdt, lunddäldsartade ståndorter upp- 

 kommit, oaktadt bevattningssättet icke är sådant, som eljest 

 synes fordras för bildandet af dessa slags formationer. Arterna 

 hade till stor del en högre ymnighetsgrad i lunddälderna på 

 nephelinsyenitområdet. Med afseende på storleksförhållandena 

 må ett par exempel näranas. Det torde böra påpekas, att i 

 anseende till den olika tiden för undersökningarne skilnaden 1 

 individens utbildning, särskildt beträffande de florala delarne, pä 

 syenitområdet och i lunddälderna vid Sollefteå, i vissa fall i 

 verkligheten måste te sig något annorlunda än här nedan an- 

 gifvits, nämligen i de fall, då en art på Alnöns syenitområde 

 undersöktes i blomnings- resp. början af fruktmogningsstadierna, 

 vid Sollefteå däremot under mera avancerade fruktraognings- 

 stadier. Sä är till exempel förhållandet med Aconitum Lycoc- 

 tonum, hvilken under motsvarande stadier sannolikt företer 

 ännu betydligt större skilnader i storleksförhållanden än de nedan 

 angifna. Detta torde hos de flesta arter i mindre grad vara 

 fallet med det vegetativa systemet, då detta redan vid blom- 

 ningen åtminstone i det närmaste nått sin definitiva utbildning. 



Aconitum Lycoctonum, den mest högväxta och på de flesta I 

 af de ifrågavarande ståndorterna ymnigaste af fältskiktens arter, 

 nådde på nephelinsyenitområdet ofta öfver 2 meters höjd; några 

 få individ mätte t. o. ra. 2,60 ra. På Alnöns gneisområde var 

 den i medeltal knappa 2 m.; det högsta uppmätta individet var 

 2,27 ra. Vid Sollefteå blef den, äfven i långt framskridet frukt- 

 mogningsstadium, knappast mer än 1,75 m. hög. De florala 

 skottaxlarne syntes, i förhållande till syenitområdets individ, 

 isynnerhet hos Sollefteå-individen vara relativt ännu mer redu- 

 cerade än den nedre, vegetativa delen af hufvudaxeln. Sa hade 

 ett storväxt, 2,60 m. högt, blommande individ från Stolpås en 

 1,05 m. lång floral region; ett stort individ från gneisområdetj 

 vid Alnö kyrka, som mätte 2,27 m., hade en 0,85 m. lang blom- 

 ställning; ett af de största, i långt avanceradt fruktmognings- 

 stadiam befintligt individ från en lunddäld vid Sollefteå, mä-l 

 tände 1,75 ra., hade endast 42,5 cm. lång blomställning. I 



