ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 94, N:0 5. 251 



- Det äldsta matematiska arbete, där jag lyckats återfinna 

 båda orden plus och minus använda såsom särskilda termer, är 

 Leonardo Pisanos Liber ahhaci, författad 1202 och ånyo genom- 

 sedd 1228. Dock äger i fråga om de två ordens användning en 

 ^j oväsentlig olikhet rum. Båda orden begagnas nämligen såsom 

 ett slags rubriker vid »regula falsi» eller regiila elchatayn (regeln 

 med de två felen), såsom Leonardo Pisano själf kallar den, 

 och därvid betyder plus »positivt fel» och minus »negativt fel», 

 men ordet minus begagnas dessutom på en mängd ställen såsom 

 subtraktionsord, under det att ordet plus, då det användes för 

 att sammanbinda två addender, alltid synes kunna öfversättas 

 med »mera än» eller »ytterligare», och således icke egentligen är 

 någon matematisk term. 



För att åskådliggöra användningen af de båda orden vid 

 »regula falsi», meddelar jag här nedan den sista af de tre figurer, 

 ^enom hvilka Leonardo Pisano visar tillvägagåendet vid nämda 

 räknesätt. 2^) 



Additii 



m 



ex 



13 



multiplicationibiis 



4 











9 



soldi 











soldi 



2^ 









^^ 



^3 



minus 







J^ 



>--.,„_^^ 



plus 



3-^ 









5 



--2 





additum 



ex erroribus 





Frågan gäller lösningen af ett problem, som algebraiskt ut- 

 tryckes genom ekvationen t)x = lZ. För att finna värdet af den 

 obekanta storheten insätter Leonardo Pisano försöksvis två 

 olika värden 2 och 3; genom det förra värdet blir vänstra ledet 

 3 enheter för litet, genom det senare värdet åter 2 enheter för 

 stort, eller, med andra ord; å den bekanta storheten 13 måste 

 i förra fallet anbringas en negativ korrektion 3 och i senare 



^'') Leonardo Pisano, Scritti jnibblicati da B. Boncompagni 1 (Roma 1857), 

 sid. 319. 



