252 ENESTRÖM, UPPKOMSTEN AF TECKNEN + OCH . 



fallet en positiv korrektion 2 för att ekvationen skall kunna äga 

 bestånd. För att erhålla det riktiga värdet af den obekanta 

 storheten bör man enligt Leonardo Pisano först korsvis med 

 hvarandra multiplicera antagandena och felen eller korrektionerna, 

 vidare addera de båda sålunda funna produkterna och slutligen 

 dividera summan med summan af korrektionerna. På detta sätt. 

 blir 



_ 2-2 + 3-3 13 



'^" 11 + ^ ~ 5 ■ 



Att metoden i detta särskilda fall är riktig, behöfver icke be- 

 visas; att den åter är generellt användbar, beror därpå, att 

 man enligt densamma ur ekvationen 



ax = h 



erhåller, om x^ och x^ äro de båda försöksvis insatta värdena,. 



x-^{b — ax^ — x^{h — ax^^ 

 b — ax^ — (/> — rtjr,) 



där uttrycket till höger om likhetstecknet efter vederbörliga re- j 

 duktioner befinnes vara just — . 



Vid redogörelsen för tillvägagåendet kallar Leonardo Pi- 

 sano det under plus stående talet »error additus» och det under i 

 minus stående talet »error diminutus». Man kan således medl 

 skäl återgifva orden plus och minus med »positivt fel» och »nega- 

 tivt fel» eller, hvilket i sak är detsamma, »positiv korrektion», 

 och »negativ korrektion». 



Såsom egentligt subtraktionsord begagnas ordet minus, en-| 

 ligt hvad jag ofvan anmärkt, af Leonardo Pisano på ett stort I 

 antal ställen. För att blott anföra ett enda exempel, läses i' 

 sjunde delen af Liber abbaci:-"^) »j| unius piscis, minus denariis- 

 13, equantur duobus piscibus, minus denariis 7: quare si comuniter 

 addantur denarii 13, ueniet quod ]4 unius piscis equantur duobus 

 piscibus, et denariis 6». Här kan man tydligen ej öfversätta 



^") Lkonardo Pisano, anf. arb. sid. 277. 



