ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 94, N:0 9. 481 



hvilken kan i någon mån inverka på barnafrekvensen. Denna 

 anmärkning torde nog vara befogad, ehuru a andra sidan den 

 påpekade omständigheten icke lär kunna tillmätas, — och icke 

 häller af anmärkaren blifvit tillmätt — något afsevärdt inflyt- 

 ande på beräkningens resultat. Af större vikt synes däremot 

 en annan likartad anmärkning vara. Då nämligen dödsfall i 

 allmänhet böra inträffa oftare bland de sjukliga än bland de 

 friska delägarne, och då de förra kunnat just på grund af sin 

 sjuklighet blifva hindrade från att bilda familj, så är det också 

 antagligt, att de ogifta delägarne skola vara proportionsvis 

 starkare representerade bland dem, som aflidit vid en viss ålder, 

 än bland dem, som vid en gifven tidpunkt tillhöra samma ålder. 

 Men om så är, så följer däraf, att kassans medelkostnad vid en 

 delägares död icke blir fullt så stor, som beräkningen enligt den 

 ofvan omförmälda metoden gifver vid handen. 



För att undersöka, huru stor skillnaden kan blifva, väljer 

 jag ett särskildt exempel. Jag antager, att i en enkekassa fin- 

 nas 37 trettioåriga delägare, af hvilka 21 äro gifta och 16 

 ogifta men ingen enkling.^) Jag antager vidare, att man genom 

 en statistisk utredning funnit, att mot 21 aflidna gifta trettio- 

 åriga delägare svara — icke 16 utan — 32 aflidna ogifta 

 trettioåriga delägare, h vilket i sak betyder, att mortaliteten 

 bland de ogifta delägarne är dubbelt så stor som bland de 

 gifta. ^) Jag antager slutligen, att man funnit kassans hela 

 kostnad, om alla trettioåringarna omedelbart skulle aflida, vara 

 112,998 kronor. Enligt den ofvan angifna metoden skulle då 

 medelkostnaden vid dödsfall för en enskild trettioåring vara 



112 998 



— -^- — = 3,054 kronor, ehuru den i själfva verket blott är 



öl 



112 998 



— ^ — = 2,132 kronor, så att kostnaden genom det mindre 



Do 



■') Denna proportion mellan gifta och ogifta delägare förefanns vid 1890 års slut 

 inom »Gothaisehe Staatsdiener-Wittwen-Societät» (se Karup, anf. arh. s. 87). 



^) Att detta antagande ingalunda är orimligt, framgår däraf, att i Sverige 

 under decenniet 1881 — 1890 mortaliteten bland de ogifta verkligen vai 

 ungefär dubbelt så stor som bland de gifta; se G. Sundbärg, Grunddragen 

 af befolkningsläran (Stockholm 1894), s. 35. 

 Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1894. Arg. 51. N:o 9. 4 



