518 LINDSTRÖM, OM FYND AF CYATHASPIS. 



Såsom bekant har man i Galiziens och Podoliens ötVersilur ^) 

 funnit en stor rikedom på Pteraspider, men endast i de ötVersta 

 lagren på gränsen af Devon, till hvilken formation för öfrigt de 

 aldra flesta fossilen ur denna grupp, de i England, på Spets- 

 bergen o. s. v. funna, höra. Den gotländska formen åter ligger 

 djupare, i en af Gotlands äldsta bäddar, den vidsträckta mergel- 

 skiffer, som kommer i dagen under kalkstenen, nästan öfverallt 

 på ön. Det är ingen möjlighet, att stratigrafiskt skilja ost- 

 kustens mergelskiffer från den på vestkusten framträdande, så 

 paleeontologiskt olika de för öfrigt äro. En framställning om de 

 olika faunor, som denna mergelskiffer innehåller, är af mig för 

 några år sedan utgifven.-) I Gotlands yngsta lager hafva der- 

 emot icke hittills några fiskfossil upptäckts. Den från Lau är 

 således den äldsta kända fisken från öfversilur i dess helhet, för 

 så vidt som mergelskiffern är homotaktisk med Wenlocklagren. 

 Men icke nog dermed. Sedan det befunnits, att Conodonterna i 

 Petersburgs Cambriska grönsand icke äro fisklemningar och då 

 de från Nordamerika såsom undersiluriska utgifna hafva en full- 

 komligt devonisk typ och till sitt läge i störda bäddar icke med 

 någon grad af visshet kunna anses vara undersiluriska, måste 

 vi i den gotländska Cyathaspis se den äldsta kända, icke blott 

 fisken, utan vertebraten, hvilket tills vidare, innan nya fynd 

 från en ännu äldre tid gjorts, förlänar den en betydelse, som 

 eljest icke skulle hafva tillkommit den. 



') v. Alth, Ueber die palaeozoischen Gebilde Podoliens i Abhandlungen der 



K. K. Geol. Reichsanstalr, VII Bd. 

 *) Ueber die Schichtenfolge des Silur auf der lu.sel Gotland, N. Jahrb. für 



Mineralogie 1888, Bd 1, s. 147. 



i 



