ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAP. FÖRHANDLINGAR 1 S9 2, N:0 2. 81 



i detta fall fenylcyanamid, och då jag dessutom tog i betraktande 

 det nära sambandet mellan tioamider och svafvelurinämnen, så 

 antog jag, att oxidationsprodukten af fenylsvafvelurinämne borde 

 med synnerligen stor sannolikhet hafva en sammansättning ana- 

 log med oxidationsprodukten af tiobenzamid och således vara 

 konstituerad på detta sätt: 

 h N N 



f C.H^NH.C^/C.NHCeH,, 



S 

 on konstitution, som står i öfverensstämmelse dermed, att före- 

 ningen vid behandling med kaliumhydrat ger upphof till fenyl- 

 cyanamid enligt eqvationen: 



N— N 



III. i ill 

 CgH^NH . C i C . NHCßH. = 2 NHCgH. . CX + S. 



\;/ 

 /S\ 

 Jag antog derför såsom temligen sannolikt, att de vid oxida- 

 tion af aromatiska svafvelurinämnen erhållna föreningarna ut- 

 gjordes af oiaztiolderivat och voro sammansatta analogt med 

 närmast ofvanstående strukturformel. Då emellertid andra struk- 

 turformler icke voro uteslutna (så kunde ju t. ex. det förhållan- 

 det, att den ifrågavarande oxidationsprodukten med kaliumhydrat 

 gaf upphof till fenylcyanamid, lika väl kunna hänvisa på följande 

 strukturformel: 



N iS 



III /[■■ 

 C6H,NH . C / C . NHCgH, . 



hvilken dock föreföll osannolik, derfcir att den icke kunde tän- 

 kas hafva uppstått af en i första oxidationsskedet bildad desul- 

 tid), ansåg jag det vara lämpligt att göra den erhållna oxida- 

 tionsproduktens koustitutinii till friremål för en nogu'rannaro 

 underscikning. 



Da det måhända kan vara af intresse att se, hvilka kon- 

 .stitutionsformler äro tänkbara för den af fenylsvafvelurinämne 



Ö/rern. fif K. Vet.-Aknd. Förh. Årg. 49. X:o i'. 2 



