ÖFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHAXDLIXGAU 189 2, N:0 2. S9 



Tager nian i betraktande, att difenylguaiiadin ej ger något 

 derivat med ättiksyreanhydrid, ej ens vid upphettning dermed i 

 tillsmält rör, gör redan detta sannolikt, att de ifrågavarande 

 derivaten ej äro sammansatta enligt formeln a. För att emeller- 

 tid bevisa riktigbeten häraf, behandlades till en början acetyl- 

 derivatet med zink och klorvätesyra. Vore derivatet sammansatt 

 enligt formeln «, borde i så fall möjligen acetyldifenylguanidin 

 erhållas som spaltningsprodukt. Såsom sådan erhölls dock di- 

 fenylguanidin, men som under reaktionen ångor af ättiksyra 

 bortgingo, kunde dessa härröra lika väl från sjelfva acetylderi- 

 vatet, som kunde sönderdelas af klorvätesyran, som från det 

 möjligen bildade acetylderivatet af difenylguanidinen, som under- 

 gick samma sönderdelning. Någon slutsats angående acetylgrup- 

 pens ställning kunde derför ej dragas af försöket. Ett försök 

 gjordes äfven med benzoylderivatet, men som detta ej är lösligt 

 i klorvätesyra, angreps det ej af den utvecklade vätgasen. Jag 

 försökte derfor att framställa ett etylderivat genom att behandla 

 oxidationsprodukten med etyljodid. Vore det bildade etylderivatet 

 sammansatt enligt formeln a, borde det vid behandling med vät- 

 Lias sönderfalla i etyldifenylguanidin, svafvelväte, kolsyra och 

 amoniak enligt eqvationen: 



CeHs 



/X-S 

 (.J1.N=C 

 - ' N— C -=NH + H., + 2 H.,0- 



/NHCgH. 

 C = x\'C.,H, + H.S + CO. + NH.5 : 

 NHCelJ, 



vore det deremot sammansatt enligt formeln O, borde det vid 

 samma behandling sönderfalla i difenylguanidin, svafvelväte, 

 kolsyra och etylamin. 



Försöket utfördes så, att oxidationsprodukten upphettades 

 m('<l etyljodid och alkohol i tillsmält rör till 100" några tim- 

 mar. Uxidationsprodukten, som är mycket svarlöslig i alkohol, 

 befans dä hafva löst sig; lösningen atfärgades med svafvelsyrlig- 



