90 IIECTOR, UNDERSÖKNING AF FENYLSVAFVELURINÄMNE ETC. 



hetsvatten från jod, som brunfärgade densamma, försattes derpå 

 med kalilut, då en gul olja utföll, som utgjorde det bildade etyl- 

 derivatet. Oljan löstes i alkohol och lösningen behandlades med 

 zink och klorvätesyra. Efter slutad reaktion afhäldes zinklös- 

 ningen, den på botten af kärlet återstående utfälda massan löstes 

 i litet alkohol och försattes med kalilut i öfverskott, så att det 

 utfälda zinkhydratet åter gick i lösning, den qvarvarande fäll- 

 ningen affiltrerades och befans vid närmare undersökning bestå 

 af difenylguanidin. Den afhälda zinklösningen försattes med 

 kalilut i öfverskott och destillerades. Destillatet upptogs i ut- 

 spädd klorvätesyra. koncentrerades derpå genom afdunstning och 

 fäldes med platinaklorid. Fällningen befans vid analys bestå af 

 etylaminkloroplatinat. Vid etylderivatets behandling med reduk- 

 tionsmedel hade således bildats svafvelväte, kolsyra, difenylguani- 

 din och etylamin. Etylderivatet har följaktligen sammansättningen 



/TS^— S 

 HN = C< I 



^N — C = NC^Hj , hvaraf den slutsatsen torde kunna 



dragas, att äfven de öfriga derivaten äro analogt sammansatta. 



De gjorda undersökningarne angående den vid oxidation af 



fenylsvafvelurinämne erhållna oxidationsproduktens konstruktion 



hafva således ledt till det resultatet, att denna produkt är 



xN— S 



^N — C = NH och att dess 



derivat hafva sammansättningen (R = en radikal i allm.) 



/N— S 

 HN = C< i 



^N— C = NR. 



C6H5 

 De föreningar, som bildas vid oxidation af aromatiska 

 svafvelurinäranen, äro således icke oiaztiolderivat utan tetraliy- 

 dromiaztiolderivat. 



sammansatt enlist formeln HN = C< 



