136 BLADIN, OM TRIAZOL. 



V. Pechmann •) har fråmstält en hel serie föreningar, som 

 äro isomera med mina triazolderivat; de derivera också från en 

 femledig kväfvekärna med 3 kväfveatomer, men under det att 

 hos mina triazolföreningar en kväfveatom står skild från de 

 bägge andra genom kolatomerna, äro hos v. Pechmanns för- 

 eningar alla tre kväfveatomerna direkt bundna vid hvarandra. 

 De derivera med andra ord från en modersubstans, 



HN— N 



I II 

 N CH, 



\/ 

 CH 



hvilken V. Pechmann till skilnad från mina triazolföreningar 

 benämt osotriazol. Afven de af nämde forskare direkt fram- 

 stälda osotriazolföreningarna hålla en fenylgrupp substituerande 

 väte i kväfvekärnan, men det har lyckats honom att genom in- 

 förande af en amidogrupp i benzolkärnan försvaga dennas mot- 

 ståndskraft mot oxidationsmedel, så att han medels kamäleon i 

 alkalisk lösning kunnat bortoxidera den amiderade fenylgruppen 

 och på detta sätt erhållit osotriazol sjelf, som visat sig vara en 

 mycket beständig förening. Det var därför högst sannolikt, att 

 man äfven ur triazolföreningarna genom användande af samma 

 metod skulle kunna bortskaffa fenylgruppen (ersätta den med 

 väte) och på detta sätt erhålla triazol sjelf, då triazolföreningarna 

 i afseende på beständighet ej stå efter osotriazolföreningarna. 



Jag påbörjade därför i november föregående år en under- 

 sökning i syfte att på den af V. Pechmann anvisade vägen 

 erhålla triazol och metyltriazol. Sedan jag genom förberedande 

 försök öfvertygat mig därom, att verkligen på detta sätt triazol 

 sjelf kan framställas,-) upprepade jag i början af innevarande 

 år försöken med större mängder material för att erhålla denna 

 så intressanta förening i tillräcklig mängd för att kunna analy- 

 sera och karakterisera den samma. Försöken voro ock i det 



») Ann. Chem. 262,265 (1890) 



-) Vid dessa förberedande försök erhölls ock af mig denna förening, dock i så 

 ringa mängd, att jag ej då kunde analysera den samma. 



