ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖKIIANULINGAR 189 2, X:0 3. lo9 



aniidosyran åtskiljer sig. Efter iittvättniiig med vatten löses 

 fällningen i utspädd animoniak, lösningen filtreras frän litet af- 

 skildt tennoxidhydrat och försättes med ättiksyra i öfverskott, 

 hvarvid en hvit tinkristallinisk tallning erhålles. (Vid ett försök 

 erhölls på detta sätt 8 gr. amidosyra). 



Analys pa vid 100' C. torkad substans. 

 0.1300 gr. saf 30,8 ccm. X-gas, mätt öfver kalilut vid 749 

 mm. bar. tr. och 17,2' C. 



Beiäknadt. Funnet. 



Cg lO.S 52,9 — 



Hg 8 3,9 — 



N4 56 27,5 27,6 



O, 32 15, 7 — 



204 100,0 



Syran löses lätt i ammoniak redan vid vanlig temperatur, 

 men i saltsyra först vid uppvärmning. Vid kokning af en alka- 

 lisk lösning af syran färgas den samma småningom brunaktig. 

 Fi>reningen smälter vid 212° C. under stark gasutveckling. 



Som jag också framstält nitro- och amidoföreningar af fenyl- 

 metyltriazolkarbonsyran, vill jag här äfven beskrifva dessa. Jag 

 hade ämnat att af den amiderade syran framställa metyltriazol 

 genom l)orto.\idering af fenylgruppen, men som Andkeocci redan 

 före mig framstält denna förening och säger sig skola närmare 

 studera den samma, fullföljdes ej försöken i denna rigtning. 



Nitrofenylmetyltriazolkarbortsyra. 

 CeH^NOr— N-N 



1 ■; 



HOOC— c C— CH3 . 



N 

 \'id nitreringen af fenylmetyltriazolkarbonsyran förfors på 

 ^amma sätt, som vid nitreringen af fenyltriazolkarbonsyran. För 

 rening onikristalliserades nitrosyran ur isättika, hvarur den kri- 

 stalliserar med 1 in(j|. kristallvatttMi, som liortgar vid 110" C. 



