ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHAXÜLINGAR 189 2, N:0 3. 155 



af den primära syran uppvärmes på vattenbad till 50 — 60 under 

 ett par timmars tid och därefter surgöres med svafvelsyra och 

 upprepade gånger utskakas med eter, så erhålles vid eterlösningens 

 afdunstniug ytterligare en kvantitet dioximidopropionsyra. Denna 

 är emellertid icke identisk med den ofvan beskrifna primära 

 oximen, utan utgör en ny, mera stabil modifikation, hvilken 

 tillsvidare må benämnas sekundär dioximidopropionsyra. Denna 

 skiljer sig frän den primära syran framför allt genom sin högre 

 smältpunkt (172°) äfvensom genom sin större svårlöslighet i 

 vatten och eter. Utom på nyss angifna sätt kan den äfven er- 

 hallas genom att behandla den primära syran med klorväte eller 

 till och med genom spontan omlagring af densamma. 



Omlagringen medels klorväte verkställes lämpligen på det 

 sätt, att man löser den primära syran i minsta möjliga mängd 

 kaustik ammoniak och öfvermättar den med snö afkylda lös- 

 ningen med rykande saltsyra. På grund af sin svårlöslighet af- 

 skiljer sig härvid den sekundära syran i form af ett hvitt, tungt 

 kristallpulver, hvilket omedelbart därefter upptages på sugfiltrum 

 och tvättas med kallt vatten, till dess att filtratet är fritt från 

 salmiak. Därefter renas produkten genom förnyad upplösning i 

 ammoniak och fällning med utspädd svafvelsyra. Naturligtvis 

 kan äfven förfaras så, att den fria syran, som i detta fall bör 

 vara fint pulveriserad, under någon tid lemnas i direkt beröring 

 med rykande klorvätesyra, dock synes den förra metoden i all- 

 mänhet vara att föredraga. 



Vid längre tids förvaring af primär dioximidopropionsyra, 

 t. ex. i exsickator, förlorar den så småningom sin lättlöslighet 

 i vatten, hvilket beror på dess partiala omvandling i sekundär 

 syra. Härvid stiger visserligen präparatets smältpunkt icke i 

 någon väsentlig grad, men om man digererar substansen med 

 kallt vatten, går den ännu oförändrade primära syran i lösnin- 

 gen, och isomeren kvarstannar i form af ett hvitt, svårlösligt 

 pulver, som numera visar den högre smältpunkten (172). Af 

 2,2 gr. primär oxim erhölls på detta sätt efter omkring tre 

 veckors förlopp icke mindre än 1,5 gr. ren sekundär oxim. 



