160 SÖDERBAUM, OM TVÄNNE ISOMERA DIOXIMIDÜPROPIONSYROR. 



temperatur spontant undergår samma sönderdelning, för hvars 

 framkallande hos den isomera föreningen en långt högre värme- 

 grad erfordras. 



Inverkan af acetylklorid pä sekundär dioximidopropionsyra 

 försiggår vid lägre temperatur särdeles långsamt. Först efter 

 flera dagars digerering med ett tämligen stort öfverskott af 

 acetylklorid erhölls en produkt, hvilken delvis bestod af ett di- 

 acetylderivat, men delvis också af oangripen oximidosyra. Den 

 genom utprässning pä poröst lergods torkade blandningen sär- 

 skildes genom behandling med eter, hvari acetylföreningen är 

 lättlöslig, oximidosyran däremot svårlöslig. Eterlösningen kvar- 

 lemnade vid frivillig afdunstning färglösa nålar eller prisraer, 

 som smälte vid omkring 90° under stark gasutveckling. Vid för- 

 varing i exsickator öfver svafvelsyra förlorade substansen emeller- 

 tid vatten och befanns sedermera ega smältpunkten 133°. 



0,14 30 gr. afgaf 0,oio7 gr. vatten. 



Ber. för CjHgNjOe + HjO. Funnet. 



HoO 7,69 7,48 %. 



Analysen af vattenfri substans gaf följande resultat: 

 0.1583 gr. gaf 17,5 kem. kväfgas, mätt vid 11° och 757,5 mm. 



Ber. for CjHgNjOg. Funnet. 



N 12,96 13,28 %. ■ 



Tid saponifiering erhölls utom ättiksyra sekundär dioximidopro- 

 pionsyra. Föreningen är alltså identisk med det genom inverkan 

 af ättiksyreanhydrid på den primära syran erhållna diacetyl- 

 derivatet. 



Gent emot koncentrerad kalibit förhåller sig sekundär di- 

 oximidopropionsyra på fullkomligt samma sätt som isomeren, 

 d. v. s. den afspaltar långsamt ammoniak och låter genom flera 

 timmars kokning öfverföra sig till kaliumsaltet af isonitrosoma- 

 lonsyra. 



0,3282 gr. gaf 18,7 kem. kväfgas, mätt vid 13^ och 738,5 mm. 



Ber. för C3HNO5K2+ '/zH^O. Funnet. 



N 6,42 6,6 1 %. 



