173 



OtVersigt af Kongl. Yeteuskaps-Akademiens Förhandlingar 1892. K:o 3. 



Stockholm. 



Meddelanden från Upsala kemiska laboratorium. 



208. Om etyleiidiamins inverkan på tiobenzamid. 

 Af G. Forssell. 



[Meddeladt den 9 Mars 1892 genom P. T. Cleve.] 



Genom upphettning af dibenzoyletylendiamin, antingen en- 

 bart, eller bättre i en ström af torr klorvätegas, har v. HoF- 

 MANN erhållit föreningen benzenyletylendiamin: ^) 



CH„— NHCOC.H, CH,— NH. 



— C6H.C00H= I " >C— QH-. 



CHo— XHCOCßH^ CH2 W 



Han beskrifver densamma som en stark bas, som smälter 

 vid 101' och är lättlöslig i alkohol och eter, mindre löslig i 

 benzol. Med saltsyra, svafvelsyra och salpetersyra ger den i 

 vatten och alkohol lättlösliga, väl kristalliserande salter. HOF- 

 MAXX har ej analyserat sjelfva basen, utan endast bestämt pla- 

 tinahalten och guldhalten i resp. platina- och guldkloriddubbel- 

 salterna. 



Som jag haft tillfälle nämna i ett föregående meddelande,^) 

 erhålles samma förening äfven genom etylondiamins inverkan på 

 tiobenzamid enligt schemat: 



( gH-CSNII, + NH,CH2CH2N1I., = 



.NH— CII., 

 ==C^B,-C€ 1 '+NH3+11„S. 



Tiobenzamid upphettades i kolf pä vattenbad med något mer 

 än beräknade mängden etylendiaminhydrat C.,Il4(NH2)> + 1I2^^- 



') Ber. d. Deutsch, ehem. Ges. XXI, p. 2;5.>2. 

 ») Öfver«. af K. Vet.-Akad. Forh. 1891, i\:o 10. 



