ÖFAtRSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 2, N:0 4r. 213 



de bägge diazolerna, 



"SC"- 



HC— CH 



Ii II 

 HC N 



och 



HC— N 



II II 

 HC CH 



NH 



(1.2) diazol (pyrazol) '). 



NH 



(1.3) diazol (glyoxalin etc.) ^). 



tvänne af de fyra möjliga triazolerna, nämligen 

 HC— CH N— CH 



och 



HC N 



N N 



\y 



NH NH 



(1. 2. 5) triazol (osotriazol) ^), (1. 2. 4) triazol (triazol) ''), 



samt slutligen en af de bägge möjliga tetrazolerna nämligen den 

 ofvan beskrifna, för hvilken det tills vidare får lemnas oafgjordt, 

 huruvida den har formeln, 



N— N N— CH 



HC N 



eller 



N N 



NH 



(1.2.4.5) tetrazol. 



NH 



(1. 2. 3. 4) tetrazol. 



I följande tabell lemnar jag en jämförande öfversigt af deras 

 väsentligaste egenskaper. 



Monazol 

 (pyrrol) 



(1.2) diazol 

 (pyrazol) 



(1. o) diazol 

 (glyoxalio etc.) 



(1.2.5) triazol 

 (osotriazol) 



(1.2.4) triazol 

 (triazol) 



tetrazol 



Löslighet 

 i vatten. 



Reaktion „ m i i. 

 , , 1 Smaltpunkt, 



mot lakmus. •• 



olöslig 



lättlöslig 



lättiöslig 



liittlöslig 



lättiöslig 

 lättiöslig 



neutial 



alkalisk 



neutral 



svagt sur 



olja 

 69—70' 



88—89° 



22,.5' 



120—120,5' 

 155° 



Kokpunkt. 



130—131° 

 186—188° 



255° 

 203—204' 



260° 



') E. BucH.VER, Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXII, 846, 2165. L. B.m.biaxo, 



Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXIII, 1106. 

 ^) n. Debus, Ann. Chem. Pharm. 107, 204. F. Jaim», Her. d. dcutscii. ciieni. Ges. 



XV, 2419. R. BAMBEKfJKK & B. Bkklk, Ber. d, deutsch, chera. Ges. XXV, 274. 

 'l O. Bai.tzer & H. v. Pechmann, Ann. Chem. 262, S20. 

 *| \. .\.\OKEOCCi, Ber. d. deutsch, chem. Ges. XXV, 225. .T. A. Bi.adin, 



(Mvers. af Vet. Ak;id:s 1'örh. 1892 No 3, sid. 135. 



