572 ELFSTRAND, SALICOLOGTSKA BIDRAÜ. 



Håren äro långa och fina, oftast nästan raka och rigtade mot 

 spetsen, något erinrande om de snart affallande håren hos S. 

 lanata. Afven S. polaris har någon gång en obetydlig liårigliet, 

 liknande den hos S. Jierhacea. 



Salix raticulata. X. 



Öfre sidan glatt, undre sidan med (unkring ett par milli- 

 meter långa och jemföi'elsevis fina, framåt rigtade har, eller ock 

 hos äldre individer alldeles glatt. 



Jag har nu meddelat, såsom jag tror, tillräckligt detaljerade 

 beskrifningar öfver hårigheten, sådan den visar sig på fullt ut- 

 vecklade blad hos de särskilda i sydvestra Jemtland hemma- 

 hörande arterna. Att närmare beskrifva, liuru alla de särskilda 

 hybriderna i detta hänseende förhålla sig, skulle blifva allt för 

 vidlyftigt, och det skulle för öfrigt icke heller vara nödigt. Ty 

 med noggrann kännedom om alla arternas karaktärer i allmänhet 

 kan man ju i hvarje särskildt fall jemförelsevis lätt och rigtigt 

 afgöra, från hvilka arter den eller den hybriden härstammar, 

 oaktadt samma hybrid kan uppträda under olika former. Och 

 denna regel gäller äfven hvad särskildt beträffar bladens här- 

 beklädnad hos de respektive arterna. Utan noggrann kännedom 

 om denna skall man mången gång stanna i tvekan vid diag- 

 nostiserandet af en bastard, helst om det gäller exemplar, som 

 sakna hängen. 



Den betydliga hjelp, man kan hafva af en i detalj gående 

 kunskap om bladens hårighet, visar sig framför allt hos hybrider 

 mellan sådana arter, hvilkas hårighet är mycket olika, t. ex. 

 S. caprea och latiata. Hos hybriden caprea x lanata, liksom 

 hos flera andra, kan man i ett fall finna hår, som till sin längd 

 öfverensstämma med capreas, till rigtning med lanatas, i ett 

 annat tvärtom (jemför bladens öfre sidor); stundom synas de å 

 bladets öfre sida i alla afseenden närmast öfverensstämma med 

 lanatas, under det de på nedre ytan komma närmare capreas, 



