ÖFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 2, N:0 9. 437 



öfversände herr Sahlin till riksmuseets växtpaleontologiska af- 

 delning ett på Ludvika erhållet stycke af en sådan gren. Denne 

 visade spetsen snedt afskuren, men som den vid torkningen hade 

 krympt samman, voro märkena i spetsen ej särdeles tydliga. 

 För att fä afgjordt, om de verkligen härrörde från bäfverns 

 tänder, sände jag stycket för undersökning till etatsrådet, dr. 

 Japetus Steenstrup i Köpenhamn, som strax derefter med- 

 delade mig, att ej det minsta tvifvel kunde föreligga derom, 

 att grenen blifvit afgnagd af en bäfver. 



Efter sålunda erhållen visshet att här verkligen var fråga 

 om bäfvergnagda stammar, tillskref jag herr brukspatronen C. 

 E. Roth på Ludvika med förfrågan, om det vore möjligt att 

 frän fyndorten erliålla ytterligare material och i all synnerhet 

 sådant, som var fuktigt och ännu icke hunnit torka. Derjemte 

 anhöll jag att om möjligt fä prof af de olika torflagren i mossen. 

 I sitt svar, dateradt den 2 maj, meddelade mig herr bruks- 

 patron Roth att lemningarne funnits vintern 1890 — 91 i den så 

 kallade Kastkärnmossen, belägen ungefär \/g mil från Ludvika 

 bruk. Man antog först, att grenarne, hvilka funnits på 7 fots 

 djup i mossen, varit åverkade af forntidens menniskor, men fil. 

 kandidaten, juris studeranden Emil Roth fäste uppmärksamheten 

 dervid, att här snarare torde vara fråga om åverkan af bäfver. 

 Under sistlidne vinter hade intet ytterligare material erhållits, 

 sannolikt derföre att dyupptagningen skett längre ifrån den förut- 

 varande sjön än förut. Att på den första fyndorten erhålla 

 ytterligare material vore f. n. v. (i början af maj) icke möjligt, 

 emedan mossan ännu var frusen och vatten dessutom hindrade. 

 Men brukspatron Roth lofvade att längre fram på sommaren 

 företaga ytterligare undersökningar. I ett nytt bref, dateradt 

 don H juli, meddelade miL' luuksfiatron ROTil, att do fortsatta 

 iindersökningarne lyckats väl, i det att på samma ställe som 

 vid första fyndet träffats rätt många bäfvergnagda stycken, 

 livilka nu, inpackade i fuktig hvitmossa, sändes till riksmuseum, 

 jcmte })iof af de olika torHagren. Någon undersökning af dessa 

 senare har eiiifll>'rtid ej MifVit iitföi-d, emedan de C)lika jirofven 



