496 SÖDERBAUM, OM AROMATISKA ISONITROSOKETONER ETC. 



acetylderivat af aromatiska oximer. Ty medan dessa, såsom 

 bekant, vid inverkan af natronlut eller sodalösning i regeln helt 

 enkelt saponifieras eller i vissa fall öfverföras till motsvarande 

 nitriter, ') så afspaltar den acetylerade benzoylformoximen under 

 liknande förhållanden med öfverraskande lätthet sitt kväfve i 

 form af hydroxylamin och öfvergår allt efter omständigheterna 

 till mandelsyra eller till en med benzoin analogt sammansatt 

 kondensationsprodukt, reaktioner hvilka äro så mycket egen- 

 domligare, som de försiggå redan vid vanlig temperatur och 

 nästan ögonblickligen. 



Det var nu af intresse att tillse, om och i hvad mån in- 

 trädet af en eller flera substituenter i fenylgruppen skulle utöfva 

 en modifierande inverkan på reaktionens förlopp. För att utröna 

 detta utsträcktes undersökningen dels till den redan förut be- 

 kanta paratoluylformoximen, dels till de dittills icke framstälda 

 1. 3. 4-xyloyl- och parabroniben~oyl-formoa;imerna. 



Det visade sig därvid, — för att i korthet angifva arbetets 

 allmänna resultat — att samtliga de nämda formoximerna, i 

 motsats till benzoylformoximen, hvardera gifva tvänne såväl till 

 smältpunkt som reaktioner tämligen skarpt skilda acetylderivat. 

 Behandlade med ättiksyreanhydrid vid vanlig temperatur öfver- 

 föras de nämligen till föreningar af den normala san.imansätt- 

 ningen 



R . CO . CH : NO . COCH3. 



Denna hos benzoylformoximen så obeständiga atomgruppering 

 har således genom inträdet af alkyl eller halogen i stället för 

 väte i fenylgruppen erhållit en icke obetydlig tillökning i stabi- 

 litet. Emellertid sönderfalla äfven dessa acetylföreningar fort- 

 farande utan svårighet i nitril och ättiksyra. De förhålla sig 

 följaktligen som typiska sywderivat,^) och deras stereokemiska 

 konfiguration finner alltså sitt uttryck i formeln 



') Jfr A. Hantzsch: Die Bestimmung der räumlichen Coniiguratioii stereoiso- 



merer Oxime. Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXIV, 13. 

 ^) Jfr A. Hamzsch: Zur Nomenclatur stereoisoinerer Stickstoffverbindungen 



etc. Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXIV, 3481. 



