Nr. 2] ANAT. BYG NING HOS PHELIPAEA LANUGINOSA 23 



randen. Tab. III, fig. 18 er et snit av bladranden med den ytterste 

 forgrening av en karstreng, som udelukkende utgjores av kar med 

 forholdsvis trangt lumen. Tversnit av bladets ovre partier viser 

 færre og mindre karstrenger end de nedre deler. Ofte vil man iagtta 

 at mesophyllet paa bladets overside ovenfor karstrengene har en 

 storre mægtighet og derfor danner langslopende avrundede ribber 

 paa oversiden av bladet. 



E p i d e r m i s. Da de tiltrykte og saaledes omtrent vertikalt stil- 

 lede skjæls morfologiske underside har den samme ekspone- 

 ring til omgivelserne som stængelens epidermis, er det hos denne 

 klorofyll-lose plante ikke paafaldende her at finde en epidermis, 

 der i sin bygning temmelig noie slutter sig til den som forekommer 

 paa de tilsvarende stængels tykker. Den dannes av temmelig jevn- 

 store, uregelmæssig polygonale og oftest litt langstrakte celler, hvis 

 længste akse er parallel med bladets længdeakse, og mellem de 

 enkelte celler forekommer der likesom paa stængelen spalteaapnin- 

 ger og rundagtig-ovale basalceller for trichomer. Det er kun de over 

 jorden ragende blade som er haardækket; de skjæl som findes paa 

 den underjordiske stængeldel, mangler saaledes altid haar. Likeledes 

 findes spalteaapningerne utviklet paa samme maate som paa stæn- 

 gelen, idet de foruten paa de overjordiske blade ogsaa findes rikelig 

 utviklet paa de øverste av de underjordiske. 



Tab. II, fig. 9 forestiller saaledes flatesnit av epidermis paa 

 undersiden av et av de blade der findes like under jordoverflaten 

 og viser at epidermis her er rikelig forsynt med spalteaapninger, 

 mens haar fuldstændig mangler, ganske som paa det tilsvarende 

 stængelstykke. Sammenlign tekstfigur 4. Fig. 16 er flatesnit av 

 undersidens epidermis paa mere dyptsittende blade, hvor ogsaa 

 spalteaapningerne sees at mangle. Enkelte celledelinger her synes 

 at kunne tydes som en slags ufuldstændige spalteaapningsdelinger. 

 Bredden av undersidens epidermisceller varierer endel, vanlig om- 

 kring 30 1.1, og er gjennemgaaende storst ved bladets basis og avtar 

 noget i storrelse opover mot spidsen. Tab. II, fig. 10 er et flatesnit 

 av undersidens epidermis paa et blad fra stængelens nederste deler. 

 Trichomer og spalteaapninger mangler. 



Et flatesnit av bladets overside viser at epidermiscellene er 

 næsten rektangulære, med indbyrdes parallele længdevægger og 

 ofte omtrent vinkelrette tvervægger. Geilene ligger ordnet i mere 

 regelmæssige længderækker, og denne regelmæssighet avbrytes ikke 

 av haar eller spalteaapninger. Paa bladene er det saaledes kun den 

 morfologiske underside som er haardækket og forsynet med spalte- 

 aapninger, oversiden er altid glat og mangler spalteaapninger. 

 Kun langs randen findes undertiden enkelte spredte haar ogsaa 

 paa oversiden. Cellenes bredde er her ogsaa noget storre, idet de 

 vanlig varierer mellem 35 — 45 /t og længden er 2 — 4 ganger saa stor. 

 Gjennemgaaende findes de storste celler nær bladets basis, hvor de 



