Nr. 2] 



ANAT. BYGNING HOS PHELIPAEA LANUGINOSA 



25 



i forbindelse ved talrike porer i cellevæggene. Lignende porer for- 

 binder ogsaa de enkelte epidermisceller indbyrdes. Paa stængler 

 hvis epidermis — og undertiden ogsaa de ytterste barklag — er for- 

 korket, findes tilsvarende forkorkning ogsaa paa bladenes underside. 

 Deres morfologiske overside derimot, som er beskyttet derved at 



Fij^. 17 Flatesnit av epidermis paa oversiden av et blad i stænge- 

 lens øvre deler; bladets midtparti. {^^^Ii). 



bladet er tiltrykt stængelen, er — likesom de indenforliggende deler 

 av stængelens epidermis — aldrig forkorket. 



I forbindelse med epidermis skal ogsaa omtales behaaringen og 

 spalteaapningene. Trichomerne hos Phelipaea lanuginosa er kun 

 av en eneste sort. De er meget karakteristiske og avviker fra dem 

 der er kjendt hos alle andre orobanchaceer ved at være meget lange, 

 optil 10 mm. lange — muligens kan de bli endnu længer — og dæk- 

 ker plantens overjordiske deler som et tæt, ofte næsten filtagtig be- 

 læg. Deres basis dannes som regel av en eneste epidermiscelle (fig. 

 18), kun sjelden av 2 eller flere (fig. 19). Selve trichomerne er cjdin- 

 driske og bestaar, basalcellen i enkelte tilfælder undtat, av en enkelt 



