26 



HENRIK PRINTZ 



[1922 



række meget langstrakte celler. (Tab. IV, fig. 19). Tykkelsen 

 varierer mellem 35 — 50 /i (kun sjelden optil 65 jj), og længden av de 

 enkelte celler i det utvoksede haar veksler mellem 400 — 900 fA.. De 

 korteste celler findes nær haaret spids, som er jevnt avrundet, samt 



Fig. 18. Tversnit av blad-undersidens epidermis med 

 basalcellen av et haar. {^^^k). 



i nærheten av basis. De længste celler findes saaledes i haarets 

 midtparti, hvor de ogsaa opnaar sin storste tykkelse. Et enkelt 

 haar kan beståa av 15 — 20 saadanne celler. Den, 

 eller de, epidermisceller der danner haarets basal- 

 del, er som oftest tondeformig opsvulmet og er 

 karakteristisk ved altid at være forholdsvis korte. 

 Haarene er udelte, kun en meget sjelden gang fore- 

 kommer forgrenede haar. (Tab. IV, fig. 20). Celle- 

 væggene, saavel længde- som tvervæggene, er altid 

 meget tynde og glatte, kun den tondeformige basal- 

 celle har litt tykkere vægger, hvor der med meget 

 sterk forstorrelse kan paavises et kutikularlag med 

 en meget fin længdestripning. Disse haar er 

 indholdsfyldte safthaar. Ved fikseringen i spiritus 

 hadde indholdet trukket sig noget sammen fra 

 væggen og fandtes kontrahert som en strukturløs 

 masse midt inde i cellen, som antydet paa figur 19, 

 tab. IV. Trichomer av denne sort har ikke tidligere 

 været kjendt hos orobanchaceerne. De for be- 

 Fig. 19. Nedre si^j-gyne dækhaar har altid været angit som en- 

 med 3 basalcel- cellede. Kjertelhaar som tidligere forfattere he- 

 ler, (iio/i) skriver som karakteristiske for orobanchaceerne — 



