Nr. 2] ANAT. BYGNING HOS PHELIPAEA LANUGINOSA 29 



opblaast. Av membranlistene paa læbecellene sees paa tversnit- 

 tene den ene gjerne nær cellens top, den anden er ofte helt réducert 

 eller iagttas som et ganske litet spidst fremspringende horn nær 

 læbecellens nedre rand. Kutikulaen fortsætter sig som vanlig rundt 

 læbecellen indtil dennes nedre rand, hvor den i enkelte tilfælder 

 synes at ophore, eller den kan paavises, rigtignok noget réducert, 

 ogsaa langs stottecellenes indre vægger. 



Disse her nævnte organer er uten tvil i phyllogenetisk henseende 

 modificerte spalteaapninger, derved at de til læbecellene græn- 

 sende epidermisceller, 4 — 5 eller 6 i tallet, er oket i bredden, og mest 

 paa den indre side, hvorved læbecellene hæves i veiret. Herved 

 Ivommer altsaa læbecellenes oprindelige bukside, der er begrænset 

 av de to membranlister, til at danne dette spalteaapningsapparats 

 N^tterste og øverste rand, og restene av den eisodiale mem- 

 branlist sees ogsaa derfor paa tversnittet som et litet tilspidset 

 horn, der omtrent danner læbecellenes overste spids; den 

 opisthiale er mere réducert og ofte ganske forsvundet. (Fig. 23). 



Hvad angaar forekomsten av disse to slags spalteaapninger, saa 

 findes de, som tab. III, fig. 16 viser, ofte i umiddelbar nærhet av 

 hverandre, endogsaa stotende direkte op til hverandre, og de findes 

 begge to saavel paa bladet som paa stængelen. Mens imidlertid de 

 normalt hyggede spalteaapninger, foruten paa de overjordiske skud, 

 ogsaa findes, og det endogsaa meget rikelig utviklet, paa de overste 

 par cm. av den under jorden levende del av stængelen, og paa de til 

 dette stykke horende blade, saa synes de ophoiede utelukkende at 

 være indskrænket til de overjordiske deler av planten. Disse op- 

 hoiede læbecellers omtrent jevntykke og temmelig sterkt fortykkede 

 membraner tyder ogsaa bestemt paa at disse ihvertfald for en del 

 har tapt sin elasticitet og at de ikke længer er normalt fungerende 

 stomata, men réducert eller omdannet for at tjene et andet specielt 

 formaal. Det strider jo ogsaa mot biologiens fundamentale lover at 

 planten skulde ha utviklet to phyllogentisk forbundne organer til 

 at utfore samme funktion under noiagtig like forhold paa et og 

 samme organ; det er derfor litet sandsynlig at de er normalt funk- 

 tionerende spalteaapninger. Derved at læbecellene har tapt sin 

 bevægelighet, minder de om enkelte hydatoder. Ogsaa hos disse 

 ophoiede spalteaapninger findes der altid stivelse i de egentlige 

 læbeceller. 



I biologisk henseende er disse spalteaapninger rimeligvis av 

 ernæringsfysiologisk betydning som regulatorer for turgescenstil- 

 standen. Saadanne ophoiede spalteaapninger er jo kjendt hos en 

 hel række planter, særlig dog skyggeplanter, og ansees for at være 

 organer der fremmer transpirationen. Tiltrods for at Phelipaea 

 lanuginosa paa grund av sit torre voksested og forholdene forovrig 

 heller skulde synes at maatte omgaaes sit vandindhold med storste 

 sparsomhet, saa kan det ikke ansees helt utelukket at utviklingen 



