Det var tanken ved utgivelsen av «Bidr. til Romsdals amts kvar- 

 tærgeologi I», at arbeidet skulde bli fortsat så hurtig som mulig. 

 Imidlertid har den herskende dyrtid, sygdom og andet arbeide 

 gjort det ganske umulig å fullfore den paatenkte plan. Hvad jeg 

 nedenfor meddeler er for det meste resultatet av een kort reise i 

 1918, som jeg foretok med støtte av en elskverdig privatmand, hvem 

 jeg hergjennem frembærer min hjerteligste takk. 



Tanken var å begynne på en noiagtig undersøkelse av den lange 

 Sundalsfjord med såvidt mulig detaljere! nivellement av terras- 

 serne. Desverre blir det kun med begjmnelsen. Når jeg fremlegger 

 de få iakttagelser der blev gjort, er det i håp om, at de kan bli til 

 nytte for en eller annen, som senere kan få anledning til å fortsette 

 den kvartærgeologiske undersøkelse i disse egne. 



Statsmakterne har ofret adskillig på undersøkelse av det faste 

 fjell; men de lose jordlags historie og utbredelse er hittil satt til- 

 side. 



Skal vårt lands kvartærhistorie bli nogenlunde godt kjendt i en 

 rimelig fremtid, trænges der å bli utfort et stort arbeide, som 

 kræver gode arbeidskår før en hel stab av dyktige menn. 



Det måtte være rimelig, at de løse jordlag blev viet en minst 

 likeså inngående og grundig undersøkelse som det faste fjell, både 

 i utbredelse, historie og øvrige egenskaper; ti det kan ikke nektes, 

 at det er den lose jord som alt i alt har den 

 største interesse for oss. 



I. Morener og Skuringsmerker. 



Ved Hustadviken finnes de ytterste morenrester av betydning 

 omkring Staviken — Venås. Ute ved Gule sees nok også endel sim.å 

 morenerester, men jeg skulde tro, at disse mulig stammet fra en 

 liten bre fra Gulberget. Det synes ihvertfall å være få tegn som 

 tyder på nedisning vestom S t a v i k — V enas i den senere del av 

 istiden. 



På det faste fjell ved den nu nedlagte gamle Stavikseter sees 

 fjellet å være glatskuret med skuringsmerker n. 10° v., så skurings- 

 merkerne peker nord om Gulberget. Det faste fjell er den gamle 

 strandflate, så skuringsmerkerne er yngre enn strandflaten. Ret- 

 ningen av skuringsmerkene passer for en bre som har gåt ut Fren- 

 f jorden og fulgt løpet mellem Aukra og Tornes i retning av Harøj— 

 sundet. 



