30 H. KALDHOL [1922 



ken, som er typisk sidemorener, markerer isens overflate under de 

 forskjellige fremrylminger. Det laveste morenetrinn må da stamme 

 fra den tid, isen. avleiret morenen mellem T o m r e f j o r d e n og 

 Flatevågen. Det hoiere morenetrinn markerer et fremstøt som 

 har nådd lengere frem; mulig har dette løpet sammen med en bre 

 ut fra Tomref jordens samleområde. 



Alvania (rissoa) arenarea, Mighels & Adam. 



Under navnet Alvania castanella. Dall opforte jeg i «Bidrag til 

 Romsdalsamts kvartærgeologi I pag. 63 og pl. III fig. 6 a og b en 

 Alvania (rissoa) som var funnet i de fleste kolde lerlag. Arten var 

 av mig tidligere opfort som Alvania Jeffreysii, Valler mens den 

 av KoLDERUP anfores som Alvania punctura — if. Freele. 

 NuMMEDAL hadde den som Rissoa castanea, var. minor. For 3 år 

 siden sendte jeg et par eksemplarer til dr. Nordman, Kjøibenhavn, 

 og han bestemte den til Rissoa arenarea, Mighels & Adams og 

 opfører den samtidig =i Rissoa castanea, Mull. var. minor. Han 

 sendte mig samtidig et eksemplar tat ved Spitsbergen. 



Ved noie sammenligning med Nordmans eksemplarer, må jeg 

 erkjende, atdette er samme art. Men jeg kan på ingen måte erkjende, 

 det er en var. av Cingula (rissoa) castanea. Ved en flyktig under- 

 søkelse kan der mulig synes en viss likhet; men ved en nøiere 

 granskning vil man let se, at det er to greit adskilte arter, som 

 endog må henføres til to forskjellige slegter ifølge G. O. Sårs 

 inndeling av Rissoa. 



Cingula castanea har brede spiralbånd med meget smale 

 mellemliggende furer og er helt uten lengdefolder. Mens 

 Alvania (rissoa) arenarea alt id har lengdefolder omenn de ofte 

 er små og kan innskrenke sig til en eller to vindinger og først sees 

 ved en noget sterkere forstørrelse. Spiralbåndene er all- 

 tid smale med brede mellemliggende furer. Det er derfor van- 

 skelig å forstå, at både H. J. Posselt. (Ad. S. Jensen ) «Grønlands 

 brachiopoder og bløddyr», pag. 223, og Friele & Grieg Mollusca 

 III, pag. 75 er enige om, at det er vanskelig å holde R. arenarea 

 ut fra Cingula castanea Mull. 



PossHlt & Jenssen angir den bathymetriske utbredelse for Rissoa 

 Arenarea 5—100 fv. og anfører, at den finnes fra New Foimdland, 

 Vestgronland, Spitsbergen og Vadsø (Verkrutzen) Bohuslen (Loven 

 som R. Jeffreysi if. Jeffreys) Tristan da Cunha. G. O. Sårs anfører 

 den ikke fra Norges kyster. Som fossil har jeg seet den opfort fra 

 Kapelbakkerne ved Uddevalla i Sverige. Fra Danmark er den ikke 

 anført. Jeg har funnet den overalt i de kolde lerlag ipå Vestlandet, 

 hvor jeg har søkt efter småformer. Den sydligste forekomst av 

 denne art, jeg har haitt med å gjøre, er kanalen fra prestegårdsmy- 

 ren på landbruksskolen ved Nærstrand. Der var den almindelig. Så 



