32 H. KALDHOL [1922 



blandet ler med få, men hele skjell. Mest Cyprina islandica med 

 begge skall sammenklappet og ganske velbevaret epidermis. 



Over dette 10 — 15 cm. skjellbankedannelse, mest bruddstykker 

 og enkle skall, selv Cyprina islandica ofte bruddstykker og omtrent 

 bare enkle skall — likeså Neptunea despecta, bruddstykker. Brudd- 

 stykkerne er ofte så små, at artsbestemmelse ikke er mulig. Det 

 gjelder t. eks. bruddstjdvker av en Buccinum. 



Over dette lag O.s meter ler, som er særlig rikt på Cyprina 

 islandica og Mytuls modiolns i enkle skall. Skjellene gir et sterkt 

 slitt inntryk men er for det meste hele. Så et tett lag med Pecten 

 islandicus i enkle slitte skall ialt O.2 meters mektighet. 



Derover O.4 — O.5 meters mektig lag der forer Cyprina islandica 

 og Mya truncata etc. i store hele eks. med begge skall sammen- 

 klappede og Mya trunata i sedvanlig lodretstående stilling. 



Det kan ikke godt opfattes på annen måte, enn her har foregått 

 en betydelig landhevning, således at banken har været hevet op til 

 strandnivået eller endog over havflaten i et lengere tidspunkt. Så 

 er der skedd en ny senkning, hvorunder det ovre Cyprina og Mya 

 lag er avsat. 



Spørsmålet blir, når har denne landhevning funnet sted? 



Svaret herpå tror jeg å ha funnet ved studiet av skjellbanken på 

 sydsiden av Sandblåstvågen, ved Storelven, sammen med en nøiere 

 granskning av morenerne i terrasserne i tilgrensende strøk. 



Allerede under min behandling av kvartærlagene i Nordfjord 

 fant jeg på Taklo en uvasket morene under de senglaciale avleirin- 

 ger kun få meter over havet. 



Før et par års tid siden (1920) fandt gårdbruker Ola G. Taklo 

 under groftegravning på et nærliggende sted et annet profil i 10 — 14 

 meters hoide med ganske lignende forhold. Han fant også endel 

 avtrj^k av muslinger i det overliggende ler. Ved et besøk på stedet 

 sommeren 1921 kunde morenen og lerlagene konstateres; men 

 der fantes ikke mollusker. Imidlertid tyder begge disse profiler på 

 Taklo på, at landet der sikkert har været hevet omtrent til den nu- 

 værende høide før den senglaciale senkning. 



På Sandblåst har erosionen utgravet en reidde terrasser, hvorav 

 tapesnivået er en av de mest fremitredende. Det viser sig, at under 

 tapestidens hevning har erosionen ført bort alle lag, søm tilhører 

 den senere del av hevningen, så tapestidens betydelige akumulasjøn 

 ligger umiddelbart på meget gamle senglaciale lag, som i alt 

 vesentlig ligner de dypere lag i Rømeloken. I blandt de på Gautvik 

 funne arter finnes også Tellina Loveni, søm er karakteristisk fordel 

 senglaciale yoldialer li Vendsyssel. Førut for dette yoldialerets av- 

 setning foregikk i Danmark en betydelig landhevning, som var 

 størst i det tidsnim søm Nordmann i sin avhandling: «Oversigt 

 over Det nordlige Jyllands kvartærtid» kakler den siste glacialtid. 

 Under den påfølgende senglaciale tid sank landet betydelig. 



