Nr. 2] BIDRAG TIL MØRE FYLKES KVARTÆRGEOLOGI 33 



Banken på Rømløken ligger omtrent 5 m. o. tangr. med det laveste 

 skjellf ørende lag. Banken ved Storelven på Gautvik og Sandblåst lå i 

 en liøide av 2 — 3.4 meter over tangranden. Det øvre lag markerer 

 tapestidens erosion. I grenselaget her finnes enkelte noget mildere 

 former — grundtvandsformer, omenn hovedmassen består av ut- 

 vaskede senglaciale skjell. Banken ligger i en terrasseskrent mot 

 Storelven (Guddalselven), som bryter adskillig under flom. Sam- 

 tidig raser der ned fra det overliggende 3K m. mektige sandlag, så 

 det er vanskelig å få rede på profilet. Som før nevnt var under 

 mit besøk et stort stykke gresstorv raset ned og skjulte den 

 midtre del av profilet, så jeg kun fik tak i det som lå øverst 

 og det søm lå nede i elveleiet helt under gresstorven. Men 

 her viser faunaen et avgjort gammelt preg. Det var i dette lag 

 Tellina Loveni fantes i et antakelig fullstendig helt eksemplar med 

 begge skall. De vanskelige foitiold hvorunder jeg måtte arbeide 

 gjorde dog, at det kun var en ganske liten prøve jeg fik fatt på. 

 Men da Tellina Loveni kun er funnet fossil i lag der er avsatt under 

 lignende forhold som i Vendsyssels senglaciale yøldialer, så er det 

 vistnok ikke uberettiget til å henføre avsetningerne her (og ved 

 Rømeloken) til en tid som ligger helt tilbake til Tisted trinn eller 

 eldre i Danmark. 



De eldste dele av Romeløkbanken må sannsynligvis være adskil- 

 lig eldre; eldre enn den landhevning som foregikk for avsetningen 

 av yoldialeret i Danmark. Jeg er tilboielig til å opfatte den eldre 

 del av Rømeløkens skjellag søm tilhørende det man i Danmark har 

 kalt for Abra nitida og Portlandia arctica zonen. Derved erholder 

 vi en forklaring på dannelsen av den betydelige mengde forvitrings- 

 grus ute på Husdadhalvøen. Da dette førvitringsgrus ligger på 

 strandflaten, som ialfall i de partier, der ligger lengst ost, er tydelig 

 isskuret, så er det greit at strandflaten er eldre enn denne istid, som 

 har frembragt disse skuringsmerker. Da jeg opfatter grensen av 

 istiden her efter en linje fra Venås til Stavik, og forvitringsgruset 

 ligger vest for denne linje, må jeg anta at ialfall en vesentlig del 

 av forvitringsgruset her er eldre enn denne istid. Dannelsen av 

 førvitringsgrus forutsetter, at vedkommende landstrekning har lagt 

 over havets overflate; derfor må her nødvendigvis ha foregåt en 

 betydelig landhevning før den senglaciale landsenkning. 



I Danmark har der under boring på Skærumhede vist sig, at forut 

 for Portlandia arctica zonen har der været en meget lang og mild 

 periode med meget betydelige marine avsetninger. Under dette 

 tidsrum har der foregått en betydelig landsenkning. Å dømme efter 

 mektigheten av de avsatte avleiringer har den milde periode (den 

 siste interglacialtid) været av betydelig lengde. Kanske kan ialfall 

 avslutningen av strandflatens dannelse henføres til dette tidsrum? 

 Såfremt jeg har forstått referatene riktig har Ahlman benektet 

 at strandflatens dannelse har noget med havets abrasjon å gjøre; 



3 



