Nr. 4] MYNTFUNDET FRA SAND 9 



Det er en familietradition, der findes i de adelige slægtebø- 

 ker fra det 16. og 17. aarhundrede, at Tymme skulde være stam- 

 fader til den danske adelsslægt Banner og den svenske Baner, 

 — ganske uten grund — mener nogle historikere, men i Dan- 

 marks Adels Aarbog 2den aargang 1885 skrives, at traditionen 

 er saa gammel, at den neppe uten videre kan forkastes. 



Det er derfor av ovenstaaende grunde meget fristende at 

 drage den slutning, at Tymme Sjællandsfar og Thymn er samme 

 person. Kong Knud har til belønning for hans bedrifter 1016 

 et av de nærmeste aar efter gjort ham til høvding eller vice- 

 regent i Dublin, og da kong Knud 1019 gav kong Sithric Dub- 

 lin tilbake og reiste til Danmark, har Tymme fulgt sin velgjører. 

 Da han antagelig har staat meget høit i kong Knuds gunst og 

 vistnok ogsaa har været en velbemidlet mand, er traditionen om 

 de to mægtige familier Banner og Baners nedstamning fra ham 

 ikke saa usandsynlig. 



At han bare en kort tid har regjeret i Dublin, bevises ved 

 det ringe antal (15) præg som er be varet av de forskjellige myn- 

 ter han har slaat. Prægningsmaaden gjorde vel at stemplerne 

 ikke holdt saa længe. Av Æthelræds mynt kjendes for exempel 

 4V2 tusende forskjellige præg. 



Med ovenstaaende stemmer ogsaa Hartmanns datering av 

 fundets nedlægningstid til ca. 1020, saa man kan formode Thymns 

 mynt er præget mellem 1016 og 1019. 



Indskriften paa adversen paa den almindeligste type er efter 

 Hildebrand fBYMN ROEf MNEM. De fleste numismatikere 

 læser DIMNROE som personnavn. Derefter kan der være spørs- 

 maal om korset f som staar efter ROE, skal læses som X, hvilket 

 gjøres paa flere av Æthelræds mynt, eller om det bare er et 

 adskillelsestegn mellem det næste ord, da det er aldeles likl 

 korset som angiver hvorfra læsningen skal begynde. Det sidste 

 ord MNEM skrives meget forskjeUigt, MNEGI, MNEGHM, 

 MNEGMI, MNEGN, det tolkes av Hildebrand, s. 499 og 127 

 som «MIEHLMI(?). Sannolikt i Irland.» Da de fleste mynt 

 paa reversen bærer Dublin som myntsted, er det jo litet sand- 

 synligt at man skulde have et andet bynavn paa adversen, og 

 det turde derfor antas som en mulighet, at man i dette sidste 

 ord har det tilnavn, som ifølge Sakso folket gav Tymme. 



