58 



HARTVIG HUITFELDT-KAAS 



[1916 



bunden og strandbreddene er for ujevne eller slorslenede til 

 notdragning. 



Det i Laagen almindelig anvendte sildedrivgarn er sedvanligvis 

 ca. 50 m. langt og ca. 1.88 — 2.63 m. (3 — 4 alen) dypt, og maske- 

 vidden er ca. 17 mm. mellem knuterne (36 omfar p. a.). Til 

 undertelnen er likesom paa nøtene fæstet et ca. 5 cm. bredt 

 flettet nøthaarstaug, for at garnet lettere skal kunne gli over 

 ujevnheterne paa bunden. 



Fig. 17. Fra Trossetsanden. Siknøter som ligger paa tørk 



Drivgarnsfisket, som foregaar paa forholdsvis stilleflytende 

 steder, utføres av 2 mand med 2 aafløier paa følgende maate: 

 begge fiskere tar til at begynde med plads i den ene aafiøi, hvori 

 flytegarnet ligger færdig til at utsættes, og ror ut øverst paa driv- 

 garnspladsen med den anden baat paa slæp. Saasnart drivgarnet 

 er utkastet tvers paa strømmen, hopper den ene mand over i 

 den tomme aafiøi og ror bort til den først utkastede ende av 

 noten, hvis dragtaug imidlertid er holdt oppe i vandflaten av en 

 drivgarnskabbe, og fæster dette i bakenden av sin baat, hvor- 

 efter begge baater roes parallelt med hinanden nedover strømmen 

 med garnet slæpende etter paa bunden i en stor bue. For at 



