120 



HARTVIG HUITFELDT-KAAS 



[1916 



I nogen grad kan muligens ogsaa Mjøsens uensartede, dybde- 

 forhold og dens i fjorder opstykkede form ha bidradd til at frem- 

 avle specielle «orretracer» i inds joens forskjellige deler, saaledes 

 en gjennemgaaende mindre orretsort i Bundef jorden — hvad til- 

 dels ogsaa kanske kan staa i forbindelse med at rigtig store orreter 

 vanskelig kan gaa op i denne fjords gyteelver — og en særlig stor 



Fig. 55. Mjøsørret f. som. 1901, længde 58 cm. V? nat. st.) 

 Hammerstad fot. 



i den nordlige del av Mjosen fra Gjøvik og nordover. Endelig har 

 utvilsomt ogsaa den mangesteds fra hentede orretyngel, som i 

 aarrækker er blit utsat i Mjosen, hat sin andel i Mjøsorretens uens- 

 artede præg. Saaledes synes jeg fig. 54 minder ikke saa litet om 

 sjøørret, hvorav ogsaa yngel er utsat i Mjosen. 



Blandt abnormiteter hos Mjøsørret vil jeg nævne 

 at jeg en gang har paatruffet en mindre ørret med utpræget «m o p- 

 s e h o d e», som blev frembudt tilsalgs hos en fiskehandler paa 

 Hamar (se fig. 60). 2 andre orreter (paa ca. 3 — 4 kg.) med mopse- 

 hode er fanget ved Hunnerfossen i de sidste aar. 



Om ørretens næring i Mjosen har jeg litet at oplyse. 



Fig. 56. »Jager» (»vinterstønning») f. ved Hamar vaaren 1903. 

 Længde 79 cm. Hammerstad fot. 



da de store Mjosorreter var en altfor kostbar vare til at jeg kunde 

 tænke paa at kjøpe dem op til undersøkelse av maveindholdet. 

 Efter hvad der er mig meddelt av andre, som har hat anledning til 

 at undersøke maveindholdet høs større ørreter fanget i Mjosen, 

 synes dette væsentlig at beståa av krøkle og lagesild, hvad jo 



