144 HARTVIG HUITFELDT-KAAS [1916 



fattige som f. eks. Brumundelven, til direkte 

 overforelse i Mjosen. 



Tilslut f inder jeg at burde nævne endnu en skadelig indflydelse, 

 som Mjosens og specielt Laagens ørretbestand er utsat for, hvis 

 rækkevidde kanske ikke kan sidestilles med de fleste av de foran 

 nævnte skadelige forhold, men hvis betydning dog ikke maa under- 

 vurderes — det er oterens fangst av gytende ørret om 

 hosten, og vinterstonninger og smaaørret vin- 

 teren igjennem. — Hvor mange hundrede kg. orret gaar det 

 ikke med lil at underholde Laagens oterbestand aaret rundt. Og 

 dette røveri lar de fiskeriberettigede foregaa like for næsen paa 

 sig, uten at de finder sig foranlediget til at gjøre noget for at bli 

 skadedyret kvit, til trods for at dette ikke burde være forbundet 

 med synderlig vanskelighet, hvis man om vinteren utsatte oter- 

 sakser paa elveisen mellem de aapne steder, hvor der pleier være 

 en masse otertraak, og til trods for at oterskindets store værdi 

 burde virke som en sterkt dragende faktor i samme retning. . 



Harr (Thymallus thymalhis Lin.) 



Denne fiskeart kaldes i Mjøstraktene snart harr snart h o r r, 

 og i gytetiden «i s h a r r». I Vormen kaldes hannen i gytetiden om 

 vaaren blaaharr. 



Harren findes utbredt overalt langs Mjosens strander, men synes 

 aldrig at fjerne sig langt fra de grunde strandpartier. I gytetiden 

 om vaaren stiger den op i næsten alle de samme elver som ørreten 

 gaar op i om hosten, og desuten i en del mindre bækker, son\ 

 ørreten aldrig benytter til gytning. Da harren mere hindres av 

 fosser og sterke stryk i sin opstigning end ørreten, formaar den som 

 regel ikke at trænge saa langt øp i gyteelvene som denne. 



Den almindelige størrelse paa den i gyteti- 

 den i Mjosen med til- og avlopselver fangede 

 harr synes at være 32 — 38 cm. og vegten henimot K» kg. De 

 største harrer jeg har paatruffet har veiet litt over 1 kg. og har 

 hat en længde av 44 — 46 cm. Den skal dog ikke ganske sjelden 

 kunne opnaa en vegt av optil 1.75 kg. i denne indsjø. Undtagelses- 

 vis fanges dog ogsaa betydelig større fisker, saaledes i august 1912 

 i Vormen ved Eidsvøld et eksemplar paa ca. 11 mærker (2,75 kg.) 

 av slusevogter Karstensen. 



Veksten er ialfald i de 5 første leveaar sær- 

 deles hurtig. Efter det forøvrig noget ufuldstændige mate- 

 riale av skjælprover, jeg har faat indsamlet fra Mjosen, har jeg 

 for de 5 første aar beregnet gjennemsnitsveksten til at være: 



