Nr. 2] 



MJØSENS FISKER OG FISKERIER 



169 



blandt de av mig undersøkte fisker i 12-aars alderen og ældre synes 

 der praktisk talt ikke at findes hanfisker. Hvordan dette forhold er 

 at forklare har jeg endnu ikke faat bragt paa det rene, og særlig 

 hvorfor store hanabborrer er saa yderst sjelden at paatræffe, maa 

 jeg endnu anse for et ulost problem. Det sandsynligste er vel at 

 hanfiskene ophorer at vokse paa et tidligere utviklingstrin end 

 hunfiskene; men dette forhold lar sig dog ikke avlæse av de under- 

 sokte skjælprover. Efter mine skjælundersokelser ser det ut som 

 om Mjosabborren og særlig hunfiskene hyppig naar en hoi alder: 

 11 aar og derover. Den ældste jeg har truffet paa var en 16 aar 

 gammel hunfisk, som hadde en længde av 34 cm. 



Fig. 75. Stor Mjøsabbor Q, længde 50 cm., vegt 2 kg., f. ved Hamar like 

 før gjtningen vaaren 1901. ^k nat. st. 



Paa fig. 76 er anført længden for 177 hunfisker og 42 hanfisker. 

 Dette kunde tydes som om der i almindelighet er en stor overvegt 

 i antal av hunfisker. Muligens er saa ogsaa virkelig tilfældet, og 

 dette paastaaes ogsaa i flere utenlandske fiskerihaandboker at være 

 det almindelige forhold. Imidlertid mener jeg at forholdet paa 

 ingen maate endnu er sikkert utredet. Den smaa hanabbor blir 

 nemlig saa let overset, idet en stor mængde av den gaar gjennem 

 de fleste til abborfiske brukelige fangstredskaper. 



Med hensyn til farve avviker Mjøs-abborrene ikke meget fra 

 hinanden, dog er de, som i længere tid har gaat inde paa grunde 

 strækninger, som f. eks. Akersviken, av betydelig lysere grøn farve 

 end de fisker som fanges nærmere indsjøens dypere partier. 



Av abnormiteter med hensyn til kropsbyg- 

 n i n g har jeg kun truffet et eksemplar med en paafaldende lang 

 smal hale (se fig. 77), og av abnormt farvede abborer kj ender 

 jeg 5, alle saakaldte «g u 1 d ab b or r e r», hvorav 1 er fanget ved 



