236 HARTVIG HUITFELDT-KAAS [1916 



Sjøormen. 



Da sjoornien, hvorom der foreligger mange beretninger fra 

 Mjosen særlig fra ældre lid, muligens har tilhort fiskeslegten — 

 den kan ialfald likesaa godt ha tilhort denne dyreklasse som nogen 

 anden — , finder jeg her ikke at kunde la den uomtalt, og det saa 

 meget mere som folk i Mjøstraktene endnu synes at nære megea 

 interesse for denne merkelige dj^eform, som hittil har formaadd 

 at holde sig saa vel skjult for zoologernes granskende blik. 



Nedenstaaende oplysninger om sjøormens optræden i Mjosen, 

 som er hentet fra «Norges Land og Fol k»,^) indeholder 

 forøvrig en beretning fra det 16de aarhundrede av adskillig interesse 

 ved sine detaljerte oplysninger om den iagttagne sjøørmeksemplaj% 

 som til og med blev dræpt og opbrændt. Alle andre sjøormhistorier 

 jeg har paatruffet, har gjerne gaat ut paa at man har set et større 

 dyr av ukjendt art, og det til og med oftest i meget betydelig 

 avstand. I dette tilfælde hadde man da noget at ta og fole paa, 

 især da «raden av samme orm» (rygraden) i mange aar laa paa 

 stranden, og de færreste av «rygbenene» (hvirvlerne) kunde bæres 

 av en kraftig mand, om man tør støle paa beretterens sanddruhet. 

 Bare skade at ikke et eneste av disse «rygben» er opbevaret! 



Skulde nogen beretning om sjøormen fra ældre tid ansees beret- 

 tiget til at vække formodning om at der i historisk tid i vørt land 

 var paatruffet endnu overlevende eksemplarer av fortidens orme- 

 lignende øgler — hvad flere zoologer i vøre dager tænker sig 

 muligheten av — saa maatte det efter min mening være denne. 



Om sjøormen i Mjosen er der mange beretninger, og den viser 

 sig helst før storre eller merkelige begivenheter og da vel helst 

 foran ulykkelige begivenheter som krig og lignende. 



Meget beromt er den græsselige sjøorm, som er beskrevet i det 

 gamle skrift «Om Hammer øch Hammers kiobstadtz bygning» fra 

 det 16de aarhundrede. Der er et avsnit som heter: «Naagle jertegen, 

 som skiede nogen tid til forn, forend bisp Mogen bleff fangenn», 

 og der fortælles om sjøormen: 



«Dernest om høj'^ dags tijd beteede sig en gresselig stør orm oe 

 forferdelig, søm kaldis Sioørmen, udi Miøz, søm var gandske lang 

 oe meget stor oe sluntes at naa fra øens landt oe jnd udi Kongs- 

 land. Item dernest loed sig tilsiune en suar stør hornit oxze, 

 som gick fra Gillelund stode oe jnd paa øyen, øc sluntes at gaa op 

 paa vandit, oe gick saa saare fast, alt ligesom en pijll aff en staal 

 bue. Der lød sig tilsiune daug efter daug mange siøorme udi 



1) Amund Hellanl.: »Norges Land og Folk», Hedemarkens amt. 

 Kristiania 19G2, 2;den"d€l, s. G73— 75. 





