Nr. 2] MJØSENS FISKER OG FISKERIER 237 



Mioz, som sloge sig udi mange lencker oe buehter, op mod himme- 

 len. Der nest effter kom der en megit gresselig stor orm, som var 

 saa forferdelig till at see, oe lob saa saare hastelig jnd paa ilt 

 skiær, neden for den yderste odde uden for Communet. Hans oyen 

 var saa store, som en karbond, oe haff de en stor suart mann lige- 

 som en hest, oe hengde ned paa hans hals. Hand laa længe paa 

 klippen, oe slog sit hoffued mod klippen, oe ville verit udi soen 

 igjen, men en udaff bispens karle, en gild voffhals, hand gick till 

 uden bispens vidskab, oe skiod mange staal bue pijUe udi hans 

 øyen, som hand laa paa klippen. Mange stode oe saa paa den 

 slemme ting, de lezde og bad Gud i himmelen, at hand ville skille 

 dem aff mett hannem uden skade, fordi hand var megit stor oe slem 

 at see til, formedelst de mange slags farffuer hand haffde paa sig. 

 Denne samme forbemelte vogehals, hand tog en aff sine stalbrodres 

 pille, hannem uvitterligt, oe skiod end en gang til den slemme 

 gifftige orm, oe schiod efter hans oyesteen, ligesom tilforne, saa at 

 de kunde see meget gront toy lobe udaff hans oyen oe hoffued, saa 

 at våndet om hannem, der hand laa, bleff gront, oe dreff megit der 

 aff ind paa Hammers land. Men om natten der effter, da gaff gud 

 løcken till at der komb itt stort regen, oe stormvind, oe været det 

 vende sig, saa at han dreff jnd paa oens land,^) oe stoed der en 

 svare slem lucht aff ormen. Saa var der en part aff oens folck inde 

 hos bispen oe spurte hannem om raad, huad som de skulle giore, at 

 de kunde bliffue aff med den slemme orm for den onde lucht der 

 stoed aff hannem. Da lod bispen sin befalning udgaa, at de 

 straxen skulle lade frem komme til oen en voxzen mand aff huer 

 gaard, aff Nesz oe Suabo oe naagle aff de andre gield, fore vnge 

 karle kom ocsaa till oen effter bispens befaling, oe alle hjulpe huer 

 andre at brende op den slemme orm. Saa hugde oe slæbede oe 

 bar huer som. mest formaatte, oe kaste usigelige veed paa hannem 

 oe brende hannem op saa meget som de kunde giore, eller mueeligl 

 kunde verre, oe laa raden aff samme orm i mange aar paa stranden. 

 Oe der effter komb der nogle tydske mend, som finge loff at tåge de 

 beste aff hans been, som de kunde bekomme at arbeide sig til 

 gode, huileket de finge gott loff till, oe den mindste part aff hans 

 rygbeen kunde neppelig en før karll bære. Oe bleff mange hun- 

 drede lez veed forodt paa hannem forend den slemme onde lucht 

 kunde forgaa.» 



Den her omhandlede sjoorm var, som berørt, et jertegn, som 

 viste sig, før den sidste katholske bisp blev fangen. 



Om en sjøorm i Mjøsen beretter Johan Ziegler allerrde i 

 1532, og han antages at ha faat oplysning om samme av Olav 



^) Efter meddelelse mottat fra bosiddende paa Helgeøen fortæller 

 sagnet, at den omhandlede sjøorm først viste sig paa et skjær utenfor 

 Stortiamarodden, og at den efter der at være di; 3>p^ ' j ' t»4^ over til Pil- 

 støen paa Helgeøen. ~ 



