12 TH. petersp:n [1916 



Haugshulen i ældre jernalder og maaske ogsaa senere tjent 

 som opholdssted for mennesker. Hvis vor datering errigtig, skulde 

 tidspunktet nærmere kunne bestemmes til det 5. aarhundrede 

 eller et tidlig avsnit av ældre folkevandringstid. Kulturresternes 

 ringe mængde tyder endvidere paa at dette ophold ikke kan ha 

 været av nogen lang varighet, men snarest har hat en rent provi- 

 sorisk karakter. Haugshulen slutter sig saaledes til en række 

 andre huler langs Norges vestkyst med kulturrester indeholdende 

 oldsaker, som kan dateres fra tiden omkring 200 til 500 e. Chr.^). 

 En samlet beskrivelse av disse er som bekjendt git av professor 

 dr. A. W. Brøgger i Bergens Museums Aarbok 1910, nr. 16. 

 Senere er der kommen endel nye fund til som fra Hestnes- 

 hulen paa Hitteren, der indeholdt kulturrester saavel fra sten- 

 alderen som ældre jernalder-), fra Matrehulen i Masfjorden-^) 

 og det foran nævnte fund i Strønenhulen. 



Naar mennesker saa sent som i ældre jernalder, da man 

 forlængst hadde ordentlige huse og de sociale forhold allerede 

 var høit utviklede, slaar sig ned i huler, saa maa jo dette ha 

 sin særegne grund. Denne er heller ikke vanskelig at gjette og 

 er ogsaa pekt paa tidligere^). Det er den naturlige beskyttelse 

 hulerne har ydet, enten for enkelte personer, for hvem det har 

 været om at gjøre at komme sig væk fra bygden. Saadanne 

 fredløse eller skoggangsmænd og utliggere, som de kaldtes^), 

 gaves der jo mange av i ældre tid, og helt ned til nutiden 

 knytter sagnet deres navne til enkelte huler omkring i bygderne. 

 En slik utligger har det vel været man fandt resterne av i 

 Strønenhulen. Eller det kan ha været hele familier eller kredse, 

 som i utrygge tider eller under trykket av en bestemt fare har 

 fundet det sikrest indtil videre at ta sin tilflugt til en hule. 

 Karaktestisk i saa henseende er det jo at disse hulefund fra 

 ældre jernalder, forsaavidt de har kunnet dateres, falder i yngre 

 romersk jernalder og ældre folkevandringstid, perioder hvis kul- 

 turforhold vanskelig helt forstaaes uten under forutsætning av 

 at nye folkeelementer da har trukket sig opover vort lands 

 kyster. De turde, som A. W. Brogger 1. c. allerede har 

 gjort opmerksom paa, sees i forbindelse med vore bygdeborge, 

 og en systematisk undersøkelse av disse sidste vilde vistnok 

 kunde kaste yderligere lys over disse forhold. 



1) H. Schetelig: Et hulefund paa Strønen, s. 26. 



-) Th. Petersen: Hestneshulen. Beretning om undersøkelsen av 

 en forliistorisk boplads paa Hitteren. T.lijems VSS. 1910, nr. 2. 



3) AxATHON Bjørn: Et nyt hulefund paa Vestlandet. Bergens Mu- 

 seums Aarbok 1914—15, nr. 12. 



^) A. W. Brøgger: Vestnorske hulefund fra ældre jernalder, s. 22. 

 H. Schetelig: Et hulefund paa Strønen, s. 26. 



■'') FiNNUR JoNSSoN : Islandske Fredløse. »Edda« 1917, s. 22 ff. 



