x ALEXANDER BUGGE OG FREDRIK SCHEEL [1916 



under de nordlandske len og Finmarken opfører flere skippere og 

 skibseiere som synes at ha hort hjemme i Bergen og TrondhjcDi. 



Av «Den norske So» fremgaar det at mange av nordfarerne i 

 Bergen og Trondhjem ikke selv eiet skibene, som de seilet med, 

 men at disse blev utredet av andre. Av andre oplysninger kan vi 

 se at de fartoier som for paa Finmarken omkr. 1568, gjerne var eiet 

 av flere i fællesskap og blev bygget temmelig store, foråt Odense - 

 recessen av 1560 kunde overholdes, at bare 24 skibe om aaret fik 

 lov til at seile til Nordlandene og Finmarken. Forholdene har dog 

 sikkert forandret sig i de næstfølgende aar. Vi horer herom i et 

 kongebrev av 9. febr. 1569: «Og efterdi Borgermester og Raadmænd 

 af Lybek nogen Aar siden forleden udi Odense have forhvervet hos 

 høimeldte vor Herre Fader, at Bergens Borgere ikke skulle besoge 

 Nordlandene med mere end 24 Skibe, hvilken Af sked udi nogen Aar 

 skulde ved Magt holdes, og efterdi naar en Borger har havt en 

 liden Fyrrejagt paa 8 eller 9 Læster, da regnes det strax for et stort 

 Skib, da have de beranmiet, saa vidt deres Formue og Evne kan 

 tilrække, at de heller vil være 4, 6 eller 8, flere eller færre, om et 

 Skib, som noget kan agtes for et Skib, end holde saa mange smaa 

 Jagter paa den nordlandske Seilads, paa det de tyske Kjobmænd 

 ikke skulle have Aarsag sig imod dem at beklage». En skibslast 

 var omkr. 2000 kilogram.^) «En liden Fyrrejagt paa 8 eller 9 Læ- 

 ster» skulde saaledes kunne fore 16000 til 18000 kilogram, det vil 

 si mellem 900 og 1000 vaag. Er denne regning rigtig, skulde de 

 mindste jægter i Bergen være adskillig mindre end Nordlandsjæg- 

 terne, som var av forskjellig storrelse fra 9000 til 4000 vaag.'^) Vi 

 ser ogsaa at de 45 nordfarerskib i Bergen bare forte litet mere og 

 de 32 nordfarerskib i Trondhjem mindre fisk end de 21 jægter i 

 Vesteraalen og Lofoten. — Dog maa det merkes at i Nordland be- 

 talte ogsaa styrmændene skatten i fisk. 



Slik en liten furujægt som nævnes i brevet av 1569, maa ha 

 været meget mindre og helt forskjellig bygget fra de fartoier som 

 for paa Finmarken. Der bruktes «store mersskib» som kunde 

 rumme mange folk. Ombord paa en Finmarksfarer som forliste i 

 1562, var det «38 personer med quinner och barn och mender».^) — 

 Naa Nordlandsjægterne var det fra 12 til 16 mand. — En slik Fin- 

 marksfarer har vel hat helt dæk og kahytter og lignet de fartoier 

 som for paa Nordsjøen. Av regnskapet for Trondhjem ser vi at 

 borgermester Adrian Falkener eiet to skib, som for paa Nordlan- 

 dene, uten tvil paa Finmarken. Det ene, vel det storste, forte han 

 selv; det andet, en pinke, blev fort av Niels Mattsen som styrmand. 

 Dr. Bernhard Hagedorn, som er mellem de mange lovende viden- 

 skapsmænd som er faldt under verdenskrigen, siger om pinken i sit 



') w. Vogel, (jescliichte der deutschen Seeschiffahrt I, 558. 



-) Norges land og folk, Nordlands amt U, 24S. 



') Mag. 1, 208. 



■•) Norges land og folk, Nordlands amt II, 149. 



