20 ROLF NORDHAGEN [7 



man meget vel kunde forestille sig at det var tat derifra. Nu tar 

 geologene sin tilflugt til iserosionen for at forklare skjærgaardens 

 jevne, avrundede overflate, og hvad der gjælder for Helgelands 

 vedkommende maa ogsaa kunne anvendes paa egne som ligger 

 noget sydli.^ere i landet. — I et tidligere arbeide har Rekstad^) 

 beskrevet brændingens eroderende virksomhet, saaledes dan - 

 nelsen av de beromte havhuler paa Trænen o. a. s. Han har ogsaa 

 flere steds i Nordland set hvorledes oene ytterst ved havet ofte 

 gjennemsættes av en række med skar og sund, som han mener maa 

 betragtes som et mere fremskredent stadium av huledannelsen, idet 

 taket antaes at være styrtet ind. Men alle disse merkelige over- 

 flateformer viser sig at være noie knyttet til, eller direkte avhængige 

 av sprækkesystemer, forkastningslinjer, eller bergartenes strøkret- 

 ning. — Haverosionen, som sikkerlig ogsaa har virket sterkt paa 

 Frooene, kan efter min mening neppe forklare det omtalte mor- 

 fologiske fællestræk. Dog er det mulig at brændingen kan ha 

 præget og forandret kanalene i adskillig grad i lidernes løp. 



Imidlertid er der ogsaa vanskeligheter i veien for 

 tanken selv om man griper til iserosionen som den der har skapt 

 de nævnte relief forhold. For det første: n a a r er da «kanalene» og 

 sundene blit utformet? Geologene antar jo nu at der har været 

 flere nedisningsepoker med mellemliggende avsmeltningstider. Man 

 kunde da tænke sig at den sidste nedisning, som efter 

 skuringen at dømme sandsynligvis har naadd næsten helt ut til de 

 ytterste skjær paa Helgelandskysten, at den har utformet kanalene. 

 — Men nu mener Th. Vogt"^) at Røst og kanske ogsaa Værø, 

 i Lofoten har været isfrie under den sidste istid, fordi man 

 derute ikke finder tydelige spor efter nogen glaciation. Det samme 

 resultat er senere J. Oxaal'^) kommet til for Træ n ens 

 vedkommende, som ogsaa i det hele tat savner friskt glacieret karak- 

 ter, og hvor man ikke har iagttat skuringsstriper. Han mener at 

 den sidste istids bræer ikke har naadd ditut, men er blit avboiet i 

 nogen kanaler som fins paa begge sider like indenfor Trænlandet. 



Ogsaa HøGBOM er vistnok av den mening at isdækket var 

 meget mindre m.ægtig under den sidste nedisning.^) Han kommer 

 til et lignende resultat som før Hansen, Nansen og Th. Vogt 

 nemlig at strandflaten er dannet som en marin 

 abrassionsflate i en interglacialtid, og at den sidste istids bræmasser 

 efterpaa vistnok har skuret og i nogen grad præget strandflaten, 

 dog ikke sterkere end at denne meget tydelig har bevaret sin 

 oprindelige karakter. 



1) Bidraj» til N. Helgelands geologi. Ibidem nr. 62, 1912. 



-) Landskapsformene i det ytterste av Lofoten. Det norske geografiske 

 selskaps aarbok 1911—12 



3) Trænlandet. Ibidem. 1913—14, p. 97—101. 



*) Uber die norwegische Kiistenplatform. Bull. of the Geol. Inst. of 

 the University of Upsala, vol. XII, 1913—14. 



