1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆR LIGGEND E ØE R 43 



t u m nærmest svarende til de for nævnte stadier 5 og 6. Disse 

 associationer hadde altsaa her muligens endda mere av h o i m o- 

 s e n s præg end paa Sauo. — Paa denne o og overalt i Froan fand- 

 tes en mængde m i n i a t u r e-S phagneta i groper og forsænk- 

 ninger, hvor der aldrig hadde været aapne vandansamlinger. Disse 

 smaa myrflækker var opstaat ved forsumpning paa stedet; imid- 

 lertid syntes Sphagna næsten altid at være tilkommet sekun- 

 dært paa disse lokaliteter. Torven hadde altid en viss tykkelse 

 og det primære plantesamfund syntes helt gjennemgaaende at være 

 et Amblystegietum. Forst naar dette ved sin vekst hadde naadd 

 en viss hoide over mineralbunden, begyndte en invasion av 

 Sphagna, forst og fremst av Sph. squarrosum. Og var forst Sphagna 

 indkommet i en saadan sænke, saa «æste» de altid utover omgi- 

 velserne. Eksempler paa den slags invasion og overgangsmyrer 

 vil bli nævnt i det folgende. 



Paa ingen av de andre oer optraatte Sphagnetaav saa «stor» 

 utstrækning som vtd Sauot jernet. Imidlertid tror jeg at der 

 engang i tiden paa Riso maa ha været saadanne associationer 

 med meget stor utbredelse. Her fandtes nemlig en myr. Sengs- 

 m y r e n, den største flate i hele Froan. Det blev mig 

 fortalt at man forgjæves hadde sokt efter myrens bund 

 med en «sei-tro»; den skulde efter dette være op til 

 4 m. dyp. Paa avstand saa myren ut som en aker, graa-gul av 

 farve. Dette skyldtes Eriophorum angustifolium's straablade, som 

 alle boiet sig smukt til samme side for vinden. Sengsmyren var 

 videre eiendommelig derved at Eriophorum vaginatum forekom i 

 stor mængde, det eneste sted i hele ogruppen hvor dette var 

 tilfældet; ellers var den svært sjelden derute. Den association 

 som nu dominerte paa myrens overflate var overordentlig ensartet 

 og artsfattig. Desværre forhindret stygveir mig fra at studere 

 plantesamfundet nærmere. Jeg tok bare 10 prover å Vm m.^ paa 

 stedet. Utfaldet blev saaledes: 



Eriophorum angustifolium 10 Hglocomium parietinum 8 



Calluna vulgaris 10 Stereodon cupressiforme 6 



Empetrum nigrum 9 Sphaqnum acutifolium -4 



Rubus Chamaemorus 4 Plagiothecium unduhdum 3 



Eriophorum vaginatum 2 Aulacomnium pahistre 1 



Hylocomium loreum 9 Hylocomium proliferum 1 



Racomitrium lanuginosum 1 



Paa grund av associationens homogene karakter skulde allike- 

 vel disse faa prover kunne gi et tilforladelig billede av forholdene. 

 Plantesamfundet maa benævnes «f u g t i g 1 y n g h e d e» og er 

 mest beslegtet med trin 6 i Sauotjernets række, eller en Eriophorum 

 angustifolium — Calluna — Empetrum — Hylocomium a s s o c i a- 



